22 



kan anmärkas, att de flesta personer ej tillräckligt väl känna 

 dessas vexlande skenbara storlek vid olika höjder ej heller 

 deras talrikhet och fördelning i särskilda himmelstrakter, för 

 att den gängse uppfattningen, att trakterna af himmelen när- 

 mare horizonten ligga längre bort, skulle kunna hafva upp- 

 stått till följd af stjärnljusets försvagande vid gåendet ge- 

 nom atmosfären. 



Nyligen har frågan åter upptagits af herr P. tStroobant, 

 hvilken på grund af några af honom gjorda försök antagit 

 att uppfattningen af himmelen såsom afplattad skulle bero 

 på några speciela fysiologiska orsaker. Han hade nämligen 

 i taket af ett rum placerat tvenne elektriska gnistor på ett 

 afstånd från hvarandra af 100 mm. och funnit, att, för att 

 dessa ofvanom iakttagaren befintliga gnistror skulle synas 

 hafva samma afstånd från hvarandra som två andra, hvilka 

 stälts lika långt borta från iakttagaren och i jämnhöjd med 

 dennes öga, dessa senare gnistor blott borde stå 81,5 mm. 

 från hvarandra. — Att söka förklaringen till en företeelse i 

 en ny och hittills obekant kraft eller här egenskap hos ögat, 

 är väl den sista ressurs, man bör gripa till. Det läte väl 

 ock tänka sig, att hvad ur försöken framgått vore ej 

 orsaken till utan följden af föreställningen om en synvinkels 

 olika betydelse i olika riktningar. 



Innan en annan förklaringsgrund antagits, skulle möj- 

 ligen förtjena tagas i öfvervägande ett sätt för förkla- 

 rande af nämda föreställnings uppkomst, hvilket förefaller 

 mig enklare och liggande nära till hands, men hvilket, så 

 vidt mig är bekant, hittils ej beaktats. 



Orsaken, hvarför vi se himmelen afplattad, är enligt 

 min uppfattning den, att den i själfva verket oftare äger 

 denna form, än den sfäriska. Då himmelen är öfverdragen af 

 moln, ligga molnen ofvanför oss betydligt närmare oss än 

 de lägre ner mot horizonten befintliga; och tillräckliga indi- 

 cier att äfven föreställa oss dem så hafva vi i molnens ha- 

 stigare rörelse vid zenit, i den större synvinkel, under hvil- 

 ken de der synas, och deri att deras detaljer bättre fram- 

 träda. Om vi ej åt den mulna himmelen gifva fullkomligt 



