111 



båda formlerna tillkomma samma förening eller om de mot- 

 svara tvenne isomera föreningar kunde kanske åtgöras ge- 

 nom jämförelse af den ur den fria syran framstälda estern, 

 med den af Racine ur bromftaliden erhållna etern. 



Hvad ftdlsyrans konstitution vidkommer har man utan 

 tvekan betecknat densamma med formeln 



r fi co.oh 



L ^i CO.OH 



Att syran möjligen kunde hafva den osymmetriska kon- 

 stitutionen 



- C(OII , 

 C 6 H 4 >0 

 -CO 

 har mig veterligen aldrig uttalats. Emellertid synes mig 

 den senare formeln alls icke osannolik, så främmande den i 

 första ögonblicket än kan Förekomma. Att en sålunda sam- 

 mansatt förening måste vara en syra, är naturligt och likaså 

 att den lätt öfvergår i anhydrid. Att ett dihydrat med denna 

 sammansättning emellertid är beständigare än aldehydernas 

 och ketonernas hydrat, derom kan intet tvifvel råda. Afven 

 ftalsyrans öfriga derivat kimna lätt härledas ur denna formel. 

 Om ftalylMor idens sammansättning har osäkerhet va- 

 rit rådaude, men numera anses allmänt den osymmetriska 

 formeln, 



— ecu 



C«H 4 >0" 

 — CO 



såsom den sannolikare. Härför talar icke blott ftalidens 

 utan äfven ftalofenonens. dietylftalidens, ftalylhydroxamens 

 och andra osymmetriska ftalföreningars bildning ur ftalylklo- 

 rid, samt v. Gerichtens l ) iakttagelse, att ur ftalylklorid 

 vid inverkan af fosforpentaklorid bildas tvenne kemiskt iso- 

 mera tetrakloiider. Ur den symmetriska formeln kan emel- 

 lertid exempelvis antrakinonens bildning ur ftalylklorid lät- 

 tare förklaras och möjligheten af tautomeri är derför icke 

 utesluten. 



V Bev. d. .1. ch. Ges. XIII, 417. 



