159 



Det första purpurskimret synes slutligen glida bort 

 bakom den första skymningsbågen och försvinna tillsam- 

 mans med denna under horisonten. I vanliga fall är 

 aftonrodnaden också dermed afslutad. Men stundom visar sig 

 ett andra skymningssken, och bakom den andra skymnings- 

 bågen framglider aftonrodnadens andra purpursken. Denna 

 andra skymningsbåge är ej sällan, ehuru mycket svagt, märk- 

 bar på samma gång som den första skymningsbågen, ja 

 stundom kan man till och med varseblifva spår af densamma 

 medan solen befinner sig öfver horisonten. Den andra 

 skymningsbågen är dock alltid lätt att skilja ifrån den för- 

 sta, emedan medelpunkten för densamma aldrig samman- 

 faller med solen, utan befinner sig ungefär 9 grader ofvanom 

 denna. Det röda skenet är nu, såsom jag redan nämnt, 

 identiskt med aftonrodnadens sista fas eller med andra 

 ord med aftonrodnadens andra purpursken. Hvad beträffar 

 den stora bruna ring omkring solen, som man började upp- 

 märksamma ungefär samtidigt med det röda skenet, eller 

 den s. k. Bishopska ringen, så utvecklar den sig vid grän- 

 serna af den andra skymningsbågen. 



Tiden är alltför knappt tillmätt, för att jag skulle 

 kunna något så när fullständigt framställa de teoretiska för- 

 klaringar, som man uppställt för de särskilda faserna af hithö- 

 rande fenomen. Jag måste hålla mig till det mest allmänna. 



De gula och röda färgernas uppkomst har sin grund 

 uti atmosferens förmåga att under vissa förhållanden i främ- 

 sta rummet absorbera blått ljus. En ljusstråle, som genom- 

 går en tillräckligt lång vägsträcka genom sådan atmosfer, 

 måste derföre först antaga en gulaktig, sedan en rödaktig 

 och slutligen en purpurröd färgton. 



Då solen sjunkit något litet under horisonten, belyses 

 ännu en del af lufthafvet ofvanom oss af direkta ljusstrå- 

 lar. Reflekterade diffust till oss framkalla de det hvita 

 skenet, som begränsas af den första skymningsbågen; re- 

 flekteras de deremot direkte, hvilket isynnerhet inträffar om 

 luften är nära på mättad med vattenånga, sä gifva de upp- 

 liof till aftonrodnadens första purpurskimmer. 



