8 



med den föregåendes arbete och anför ur detsamma blott 

 så mycket af det mediska språkets bygnad, som är nödvän- 

 digt för bedömandet af dess egendomlighet. 



I mediskan förekomma följande vokaler: a e i o u, 

 samt konsonanter: k g h c g s t r I n p m. Skriftsystemet 

 är likväl sådant, att man icke kan afgöra, om ett gifvet tec- 

 ken motsvarade tonlöst eller tonande ljud, med andra ord 

 t kunde äfven beteckna d ; p vara = b o. s. v. 



Härledda substantiva abstracta bildas genom suffixerna 

 k och mas: tita ljuga, tituk lögn, unan konung, unanmas 

 kungadöme; härledda adjektiva genom ändelserna ka, ra. 

 ta: visni något ondt, visnika dålig; erse storhet, ersera 

 mycken; varri helhet, varrita all. Intet grammatiskt genus 

 förekommer. 



Ordens böjning sker genom kasusändelser löst fogade 

 till stammen. Dessa ändelser äro: 



nominat. ri efter en styrande genitiv 



genit. na 



accus. r 



dat. ikki, ikka 



ablat. mar 



abessiv. ikkimar 



lokativ. va 



inness. vamar 



distribut. hativa 



comit. idaka 



relativ. cubaka. 



Pluralen bildas med samma kasusändelser som singu- 

 laris, sålunda att p eller 2:)e. ställes mellan ordstam och än- 

 delse. 



Hvad den särskilda nominativändelsen ri beträffar är 

 densamma uppenbart ett demonstrativelement, af samma lo- 

 giska betydelse som den i många språk, äfven turkiska och 

 ungerska, för samma ändamål använda tredje persons suffix. 

 Genitiven uttryckes nämligen enligt Oppert både med geni- 

 tivändelsen na: ate Vistaspana vistaspas son, eller Vista- 

 spa äter i. 



