22 



in in un tin, beroende af de föregående ljudens beskaffenhet. 

 Bland afrikanska språk uttrycker Volof personbegreppet i 

 verbbildningen på flera afvikande sätt för hvarje person. 

 Aftixen för första person är nä, ma eller nia^ för andra na 

 eller yä, för tredje ma, mi eller mu. Formelt ligger i an- 

 förda omständighet intet hinder för förvandtskap åt hvilket 

 håll som helst, men ingen särskild anledning förefinnes hel- 

 ler att härutinnan sammanställa akkadiskan med de altaiska 

 språken, t}' pronominalstammen na förekommer såväl i san- 

 skrit som finskan, och ha vexlande med ma erinrar ej blott 

 om turk. demonstrativt hu, tsehagatai mu, bu, utan ock om 

 afrikanska former. Den af L. anförda med finskan så nära 

 öfverensstämmande gestalten mina för första person, förkla- 

 rar Haupt icke befintlig; plurala formen me åter, som upp- 

 står genom vokalvexling och derigenom liknar förhållandet 

 i de finska språken, finner sin motsvarighet äfven i åtskilli- 

 ga afrikanska språk: Volof na jag, nu vi; Vei m jag, tnu 

 vi: Mandingo ala han, ila de. 



Verbalbildningen sker genom härledningselementer, de 

 allmännaste da, ta, ra, su. Af dessa kan da, som bildar 

 reflexiva, både prsefigeras och suffigeras, de öfriga begag- 

 nas endast såsom prsefixer, i allmänhet med kausativbety- 

 delse. Likväl kan samma verbalrot äfven utan bildnings- 

 tillsats användas såsom intransitiv och transitiv, intensiv, 

 causativ, reflexiv och passiv, ehuru ej samma rot genomgår 

 alla dessa stadier. Såsom semitiskan samt många altaiska 

 och afrikanska språk har akkadiskan en form för fortvaran- 

 de och fulländad handling, vanligen kallade prsesens och pree- 

 teritum. Verbstammen för sig har betydelsen af ett prseteri- 

 tum, prffisenskarakteren antydes antingen genom reduplika- 

 tion eller suffixen e: in-sar han skref, in-sar-e han skrifver. 

 Under språkets äldre tid fogades persontecknet såsom post- 

 position till verbstammen; då trädde äfven prsesenspartikeln. 

 efter personsuffixen: sara-nen han skref, sara-nen-e han skrif- 

 ver. Prekativ uttryckes genom prsefixen med vexlande vo- 

 kaler, imperativ genom prsefix mtmni, meni eller me. I det 

 senare språket prsefigeras persontecknet ständigt såsom ba- 



