39 



lunda lika med pyroxenen deri, att ;/-rik (ningen inskjuter i 

 den trubbiga vinkeln a:c eller är, såsom man kunde uttrycka 

 sig, positiv i förhållande till motsvarande riktning hos am- 

 phibol för att begagna ett beteckningssätt, som blifvit an- 

 vändt inom fältspats-gruppen för den opt. hufvudriktningen 

 på b-planet (010), allt efter som den nämligen går parallelt 

 med de pos. eller neg. domariktningarna enl. Naumann's for- 

 muleringssätt. Arfvedsoniten synes åter i detta hänseende 

 ansluta sig till amphibolen. Plattor af arfvedsonit från Grön- 

 land, slipade parallelt med b-pl., voro dock trots sin betyd- 

 liga tunnhet allt för mörka för att med bestämdhet kunna 

 utvisa de resp. elasticitetsriktningarnas karakter. Den till c- 

 axeln närmare liggande, sannolikt ^/-riktningen afviker i me- 

 deltal 9" derifrån. I afseende på polychroism och absorbtion 

 företedde aegirin- och arfvedsonit-plattorna ung. samma för- 

 hållande: den största absorbtionen förefanns i en riktning- 

 nära parallelt med längdriktningen c. Äfven i afseende på 

 den stai-ka absorbtionen och den dermed i samband stående 

 polychroismen visar sålunda Aegirin ett olika förhållande mot 

 den egentliga pyroxenen, hvilken, äfven då den är mörkfär- 

 gad, visar föga åtskilnad mellan de särskilda axelfärgerna. 



Äfven den s. k. Hedenhergiten eller kalk-jernpyroxenen 

 från Tunaberg samt den under namn af Kokscharoivit bekanta 

 färglösa amphibolvarieten från Bajkal visa så till vida ett nå- 

 got afvikande förhållande från de öfriga af mig undersökta 

 pyroxen- och amphibolvarieteterna, att de icke förete det of- 

 vanför anförda förhållandet mellan den opt. och den kem. 

 beskaffenheten. För Hedenbergit har jag i likhet med Tscher- 

 mak funnit vinkeln ;':c = 44**, ;':a = 6P, hvilket skulle för- 

 utsätta en jernoxidulhalt af omkr. 16°/o, då deremot densamma 

 enl. Rose's analys är 26,08%. Då Hedenbergit från Tuna- 

 berg så väl mikro-, som makroskopiskt visar sig ymnigt im- 

 pregnerad med magnetit, kunde möjligen den af analysen ut- 

 visade jernhalten i sjelfva verket anses vara för hög. Hvad 

 åter Kokscharoviten beträffar, så gäller för den samma för- 

 hållande beträffande lerjorden, nämligen att den genom an a- 

 lys af Weiss erhållna lerjordsprocenten (18,2 %) är högre 



