44 



MnO 0,22 



Ca O 25,48 



Mg O 15.88 



99,58 

 Malakolit från Pitkäranta (n:o 9) visar sig under mi- 

 kroskopet vara ganska oren och förvittrad, på grund hvaraf 

 den förut meddelade analysen (I. c. I 6) med Fe O = 

 18,87 % i^^^ ^^^ anses vara ett riktigt uttryck för dess sam- 

 mansättning. Möjligt är äfven, att det till analysen använda 

 materialet icke är taget från samma exemplar som det till 

 den opt. undersökningen använda, i det att nämligen enl. all 

 sannolikhet vid Pitkäranta likasom på andra ställen pyroxen- 

 varieteter af olika jernhalt förekomma tillsammans. För den 

 ifrågavarande opt. undersökta varieteten borde jeruhalteu 

 antagligtvis icke vara större än 5 — 6%. 



Denna malakolit innesluter följande främmande mine- 

 ralier: ett Ijusgult mineral med bleka polarisationsfärger, ställ- 

 vis fibröst, och genomdraget af förvittringsspringor (möjligen 

 €ordierit med fibrolit), ett mörkgult mineral med liflig chro- 

 matiök polarisation (epidot), ett mörkgrönt, delvis tradigt 

 (chlorit) samt enstaka färglösa individer af amphibol. Dess- 

 utom är den uppfyld af små oregelbundna hålrum vanligen 

 stälda i rader lutande 50°— 55" mot c-axeln, således ung. 

 motsvarande riktningen af planet äg c (2 P '^). Äfven hos 

 en del af amphibol-individernas hålrum kan samma lutning 

 mot hufvudaxeln iakttagas. 



Malakolit från Tavastby (n:o 10) är likasom föregå- 

 'Cnde ganska förvittrad invid de densamma genomdragande 

 springorna, och ställvis inpregnerad med trämmande bestånds- 

 delar, förnämligast hornblende, hvilket förklarar variationerna 

 i analyserna. Hornblendet utvisar en vinkel y.a = 20", men 

 företer i allmänhet icke någon regelbunden sammanvexning 

 med malakoliten. 



Malakolit från Stansvik (n:o II och 18). Vid Stans- 

 viks jernmalmsfält på Degerö invid Helsingfors förekomma 

 tvenne varieteter af malakolit: en grön och en röd, af hvilka 

 man tillförene ansett den sednare blott såsom en af utsön- 



