tå 



af Des Cloizeaux och andra såsom oligoklas betraktade fält- 

 spatsart ausluter sig dock i kemiskt hänseende på det när- 

 maste till andesinen från Pargas, såsom utvisas af följande 

 a,f mig utförda analvs af andesin från Tammela: 0,5792 gr. 

 gaf 0,3382 gr. kiselsyra, 0,1545 lerjord samt 0,0326 kalk, 

 hvaraf 



SiOa 58,39 



AI2O3 26,68 



Ca O 5,63 



Mg O spår 



Nag O (af förlusten) . . 7,6 9 

 Glödniugs förlust . . . 1,61 



100,00 

 Lerjorden innehöll spår af jernoxid, härrörande af me- 

 kaniskt inblandad magnetkis, hvari denna plagioklas i lik- 

 het med lepoliten från Lojo förekommer invuxen, och hvaraf 

 dess gröna färg härrör. Denna är dock icke likformigt för- 

 delad öfver hela massan, utan företrädesvis i omkretsen af 

 de små maguetkiskornen. Kristallerna äro i likhet med de 

 hos andesin från Pargas utbildade i makrodiagonalens rikt- 

 ning såsom periklinkristaller samt förete vanligtvis den enkla 

 kombinationen c. äc. ab. ab. b. Såväl den lamellära tvillings- 

 streckningen som den opt. utsläckningsriktningen på b-planet 

 luta mot kanten c:b, dock obetydligt näml. den förra -|- 2° 

 samt den sednare —3*' till — 4''. I kouvergent ljus visade 

 sig t. f. af den starkt utvecklade tvillingsstreckningen på b- 

 pl. ingen tydlig interferensbild. Den skiljer sig något i op- 

 tiskt hänseende ifrån andesinen från Pargas, utan att man 

 derföre har skäl att icke an^e dem tillhöra samma species, 

 alldenstund denna åtskilnad icke är större än den som före- 

 kommer hos albit och anorthit. 



Att äfven på andra urter inom Finland andesin före- 

 kommer visar en på mineralkabineltet förekommando stufif 

 från Sillböle med på ytan något förvittrade men inuti klara 

 och färglösa plagioklaskristaller (spec. vigt = 2,67) af samma 

 form som de nyssnämnda från Pargas och Tammela, nämli- 

 gen mestadels utdragna i riktning af makrodiagonalen och 



