69 



timus oratori poefa, mimeris adstridior pauUo, verborum 

 autem licentia liherior, multis vero ornandi generihus socius 

 ac paene par, in hoc quidem certe prope idem, nullis 

 ut terminis circumscrihat aut definiat ius suum o. s. v. 



Ännu ett tredje latinskt ord anser jag höra till denna 

 stam nämligen penuria, hvilket någongång i äldre handskrif- 

 ter skrifves paenuria (likasom paenitet i Codex Veronensis 

 af Livius skrifves penitef) och säkert har långt e. Detta ord 

 betyder, som bekant, brist. Det för alla tre orden till 

 grund liggande begreppet icke fullständig framträder så- 

 ledes i sin ursprungliga, endast inskränkande form i ordet 

 paene, men har förstärkts i paenitet och det ännu mer i 

 penuria. 



