77 



rupes Aegagros, Ammones vel Rupicapras de periculo admo- 

 nere, ipsa quam maxime provida. Omni adhibita opera, quum 

 anno 1792 ad pedem Caucasi commorarer, ipsam avem, pro- 

 posito licet praemio obtinere fortuna negavit. Sed nuper 

 Nobiliss. Lib. Baro Marschal a Biberstein, pro sua erga me 

 amieitia, comniunicavit rarae hujus avis ieonem, vivis eolo- 

 ribus et naturali magnitudine in Georgia delineatam, cum 

 brevi deseriptione a Diligentiss. D, D. Steven oblatam, cujus 

 hie sequitur epitome, cum icone diligentissime in minorem 

 formam reducta'''. — Af dessa här ur Pallas' ofvan citerade 

 arbete afskrifna rader framgår iciie allenast, att den s. k. 

 kaukasiska bergskalkonen redan 1792 var ansedd såsom en 

 ytterst sällsynt fogelart, utan att det derjemte, enligt nutidens 

 systematiska namn-bestämniug, icke är Pallas, som upptagit 

 beskrilningen i sitt arbete, utan författaren af beskrifningen, 

 nemligen Steven, som bör uppges såsom namngifvaren af en 

 art, känd under benämningen Tetraogallus Caucasicus. Det 

 torde föröfrigt tillsvidare icke kunna anses såsom fullkomli- 

 gen säkert, att namnet Tetraogallus Caucasicus är den äldsta 

 benämning, som bör tilldelas den s. k. kaukasiska bergskal- 

 konen, utan måhända dock namnet Tetraog. Caspius Gmelin. 

 Ehuru det nemligen måste medges, att den af S. G. Gmelin 

 i hans Eeise durch Russland 4;ter Th., s. 67 öfver hans från 

 Astrabad *), således från södra sidan af Kaspiska hafvet be- 

 kantgjorda beskrifning öfver Tetrao caspius måhända lika 

 lätt eller kanske rigtigare sagt lika litet kan tillämpas på 

 den på den egentliga eller s. k. stora Kaukasus förekom- 

 mande arten som på den äfven enligt Mlokosiewicz mig ge- 

 nom öfverste Gustavson meddelade uppgift mera i vester eller 



*) Dresser uppger om den Gmelin'ska arten: "First described by 

 Gmelin from Gilan"; men detta är ett fullkomligt misstag, ty Gmelin 

 säger uttryckligen : "Dem Districte von Astrabat sind dieselben Thiere 

 eigen, die ich in Masanderan und Gilan angemerkt habe. Der Buffel 

 der hier wild sein soll, wäre indes was eigenes. — Ausser denen in 

 Gilan gemeinen Arten der Feldhiiner öder Tetraonen fand ich hier 

 noch eine besondere, die ich den Tetrao caspius, das persische Feldhun 

 nennen will". — Gmelin har således icke ens observerat arten i Gilan, 

 ännu mindre beskrifvit den derifrån. 



