141 



samt fortsätter denna kretsformigt framåt, förande benen efter 

 hvartannat i samma riktning. Sedan bladen sålunda tillsku- 

 rits, återvända myrorna enhvar bärande en bladskifva till 

 boningen, hvilken till det yttre utgöres af en döme af hop- 

 gyttrad jord, försedd med upphöjningar, jämförliga med små- 

 torn och betäekande ytterst vidsträckta och djupt gående 

 underjordiska tunnelar och gallerier, vid hvilkas byggande och 

 utgräf\ande i sin tur endast de mindre bland dvergarbetarne 

 äro verksamma. Dessa smådvergar komma nu de större, 

 bladbärarene, till möte vid boets ingångar, mottaga styckena 

 och sönderdela dem än ytterligare samt föra dem ned i dju- 

 pet, hvarest de uppstaplas och öfvergå i jäsning, enligt Belt 

 gifvande upphof till bildningen af svampar, hvilka tjena my- 

 rorna till näring. Enligt ett nyligen gjort meddelande af 

 White skulle deremot bladens decomposition utveckla den 

 värme, som är nödig för äggens kläckning, hvarför äfven, 

 så snart denna egt rum, myrorna skynda att åter bortskaffa 

 den nu mera onödiga, till förmultning öfvergående materien. 

 Mc CoOK åter har iakttagit rörande en i Texas lefvande art, 

 Åtta Jervens, att bladen hos denna bildar papperslika bon, 

 hvilka äro radade på och bredvid hvarandra samt innehålla 

 mest hexagonala celler, bjgda af bladtrådar, bearbetade med 

 käkarne och hoplimmade förmedels saliven. Det är just 

 samme författare, Mc CoOK, som i sin 1879 utgifna studie 

 öfver denne Texanska bladskäraremyra gör oss bekanta med 

 dess förfarande vid annalkande regnväder. Bates har påpe- 

 kat bladens nytta för konstruktionen af de enorma domer, 

 hvilka täcka ingången till de underjordiska boen, i det de, 

 lagda mellan jordlagren, äfven skulle göra dessa domer oge- 

 nomträngliga för vatten och sålunda egnade att motstå tro- 

 pikernas häftiga regnskurar. Den nordamerikanska förf. åter 

 har noggrant redogjort för tillgången vid öppnandet och slu- 

 tandet af boets ingångar. Vid tillslutandet lade de största 

 arbetarene först stora bladdelar på mynningen och gingo så 

 i det inre af byggnaden, derpå följde de mindre sorterna och 

 de allra minsta smögo sig slutligen in genom de emellertid 

 numera alldeles trånga öppningarne, hvilka de nu noga till- 



