145 



en liknande art i Texas (Oecodoma texana) att den till ställen, 

 som erbjuda något värdefullt näringsämne, anlägger storar- 

 tade, ända till tusen fot långa vägar, i den händelse nemli- 

 gen att trakten är gräsfri. I annat fall anläggas underjor- 

 diska tunnelar, livilka fullbordas på mycket kort tid och 

 hvilkas mynningar omsorgsfullt döljas med stickor och strå. 

 En godsegare hade upptäckt att myrorna, för att komma åt 

 bladen af åtskilliga växter, färdades till hans trädgård öfver 

 en stock, hvilken låg tvärs öfver en vik. Han borttog der- 

 före stocken. Dock förgäfves. Myrorna gräfde i stället en 

 tunnel under vikens botten och kommo efter några dagar 

 fram ur densamma, hvilken ledde till nästet på andra sidan 

 viken. Att tunneln verkligen gick under nämnda vik, bevisas 

 deraf att vid nästet fans nyuppkastad jord af samma slag, 

 som den, hvilken bildade vikens botten. 



Till Södra Amerikas landsplågor höra de s. k. här- 

 eller ec/Yon-myrorna. Några af dem synas alls icke anlägga 

 boningar, utan ständigt i stora kolonner ströfva omkring efter 

 rof, angripande och ihjälstingande allt lefvande, som kommer 

 i deras väg. Andra bygga temporärt i ihåliga stammar. Det 

 är hufvudsakligen Bates, som lemnat notiser om dessa egen- 

 domliga arters lif. Också hos dem äro arbetarena af flere 

 slag, från mycket små till mycket stora. Medan åtskilligt 

 oklart ännu vidlåder kunskapen om könsdjuren, anläggnin- 

 gen af boen, m. m., så har Bates deremot grundligare stu- 

 derat deras härnadståg. De olika arterna förhålla sig emel- 

 lertid äfven härutinnan olika. Hålla vi oss t. ex. till en art, 

 Eciton hamatU; går denna fram i en oöfverskådlig ytterst 

 regelbunden kolonn af flere hundrade fots längd och räk- 

 nande hundrade tusenden af individer. Till största delen äro 

 dessa små, blott ^/g tum långa, men bland dem och i pro- 

 portion af omkring en på tjugo förekomma andra af en half 

 tums längd med glatta, glänsande hufvud och kolossala kä- 

 kar; dessa hålla sig alltid vid kanterna af kolonnen och un- 

 der det denna rör sig jämt framåt, ila de i oafbrutna zig- 

 zaglinier fram och tillbaka och deras uppgift antages af Bates 

 vara den, att hålla lederna slutna, ty de meddela sig oupp- 



10 



