148 



barr låg larven, såsom det väl tycktes, orörd, men si ak o ch 

 slapp, utsugen genom hundrade mikroskopiska sår. Barren, 

 hvilka täckte densamma, hade synbarligen blifvit af myrorna 

 hopsamlade, för att skyla larven för foglarna. Detta drag, 

 hänförande sig till ett alldeles specielt fall, talar om verk- 

 lig öfverläggning. 



Länge betviflade man Salomos, likasom Aristoteles' och 

 Plinii tal om myrornas förråds samlande för vintern. Den 

 berömde fransmannen Latreille hade engång för alla förne- 

 kat detsamma och man litade på hans auktoritet, särdeles 

 då äfven Huber instämde i hans åsigt. Den store konungens 

 och naturforskarens vishet skulle således hafva bedragit ho- 

 nom och Aesopi, liksom en af den franska diktaren Lafontai- 

 ines vackraste och populäraste fabler skulle alltså hvila på en 

 tom fantasi. Visserligen beskref den engelska kaptenen Sykes 

 redan 1836 en indisk myra, som han kallade Pheidole (Älta) 

 providens, den förutseende, med häns3'n dertill att den in- 

 samlade förråd af frön till vinterbehof. Men man vidblef 

 ännu den gamla tron, hemtad från undersökning af blott 

 nordliga arter, ända tills man år 1 866 deri rubbades af frans- 

 mannen Lespés, hvilken blef den första, som ådagalade att 

 verkligen vissa sydeuropeiska myrarter i sina nästen hopade 

 massor af frön, för att under vintern använda dem till nä- 

 ring. De arter, han iakttog voro Aphaeno gäster bärbara och 

 A. structor. Dessa utsträckte ofta sina vägar långt bort från 

 boet för att söka fröen : men på vägen hade de stationer^ 

 der de i små förråd uppstaplade desamma; de, som afploc- 

 kade fröen, förde dem dit, andra afhämtade dem derifrån, 

 sålunda åstadkommande en fördelning af arbetet. Emellertid 

 var det först engelsmannen Moggridge, som fuUständignve 

 studerade dessa myrarter och öfver dem år 1873 utgaf ett 

 synnerligen intressant arbete. Dessa myror bygga blott i 

 jorden eller ock i lösare stenarter, såsom sandsten. Vid 

 boets öppning finner man högar af jord och kisel, bitar af 

 rötter, som framdragits vid jordens uppkastning, sådor m. m. 

 1 dess inre finner man talrika gallerier, flere våningar, kom- 

 municerande med hvarandra genom vertikala öppningar. 



