154 



icke alls igenkände angriparene såsom sina samslägtingar. 

 Under det sålunda individer från skilda, med hvarandra ej 

 förbundna stackar nästan alltid äro fiendtliga, äro deremot 

 förhållandena mellan myror i samma stack alltid de vänskap- 

 ligaste. De igenkänna hvarandra äfven efter mycket lång 

 frånvaro, LuBBOCK har haft exempel på att detta egt rum 

 efter årslång skilsmessa. Han åtskilde nemligen under så 

 lång tid individer, tillhörande samma stack af Formica fusca, 

 en myra, som vanligen genast angriper hvarje främmande 

 sådan. Efter denna tid satte han åter några af de åtskilda 

 myrorna i den ursprungliga stacken, der de blefvo mycket 

 vänligt bemötta, under det samtidigt myror af samma art, 

 men från en främmande stack, genast dräptes. Ett annat 

 experiment har visat att de igenkänna såsom sina äfven så- 

 dana mjTor, hvilka utkläckts ur ägg från deras egen stack, 

 ehuru på ett från denna alldeles afskildt ställe, hvarest de äfven 

 sedan uppdragits såsom larver och pupor. Detta experiment 

 bevisar att igenkännandet icke beror på minne, ej heller 

 derpå att individerna sig emellan varit individuelt bekanta. 

 Man har allt skäl att antaga det lukten härvid är m3'^rornas 

 vägledare, ty alla Lubbocks undersökningar öfver någon ge- 

 mensam signal för myror, hörande till en och samma stack, 

 hafva utfallit negativa. Då en myra sättes i en stack, be- 

 röra de andra henne med antennerna, hvarest luktorganet 

 antages hafva sitt säte. Par observationer vittna äfven för 

 lukten såsom vägledare vid igenkännandet. Mc CoOK berät- 

 tar nemligen att han satte exemplar af två med hvarandra 

 i fullt krig stående samhällen af Tetramorium caespitum i 

 en med eau de cologne fyld kruka. Upptagna derifråu voro 

 de för framtiden alldeles försonade. Ett annat experiment 

 åter har visat att en myra, som länge legat i vatten, icke 

 mera igenkändes af sitt eget samfund, utan af detta dödades, 

 under det annars sårade eller svaga individer på allt sätt 

 omvårdas. Vi hafva nämnt att Formica fusca, likasom de 

 flesta andra, genast dödar i stacken insatta främlingar äfven 

 af samma art. Andra arter åter förhålla sig mindre exclu- 

 sivt fiendtliga. Medan Lubbock påstår att en fruktsam hona, 



