155 



insatt i ett främmande näste, alltid dödas, berättar Mc CooK 

 samtidigt om ett alldeles motsatt fall, observeradt hos Cre- 

 matogaster lineolata, hvilken adopterade en sådan hona, och 

 menar att, trots den främmande härstamningen, vänskap i 

 alla fall eger rum, så snart det gäller artens bibehållande. 



Äfven efter döden fortfar vänskapen och hatet. Vi 

 skola genast finna ett exempel härå. Myrornas snygghets- 

 sinne tillåter dem icke att i sina stackar hysa några kada- 

 ver, hvarken af sina egna eller af fienden. De utföra dem 

 derför från stacken. Härvid må i förbigående omnämnas 

 en intressant observation af Lubbock, att myrorna väl veta 

 att skilja mellan verkligt döda och blott chloroformerade in- 

 divider. Det egendomligaste är emellertid att de ega ordent- 

 liga begrafningsplatser, dit de släpa sina döda och hvarest 

 de begrafva dem, än oregelbundet, än i regelbundna rader, 

 olika efter olika arters vana. Man skulle icke tro detta, i 

 fall det icke vore konstateradt af så samvetsgranna och fram- 

 stående observatörer, som Lubbock och Mc Cook. Märkeligt 

 är härvid äfven att de icke på samma sätt behandla sina 

 egna, som sina fienders lik. Under det de förra nemligen 

 alltid utan vidare jordfastas, utsugas och sönderdelas dere- 

 mot de senare före nedgräfningen. Denna vördnad för de 

 egna kan gå längre, än man vore böjd att tro. Så förtäljer 

 Mc Cook att då någon bland honingbärarena a,f Mt/rmecoci/stits 

 melligerus, om hvilka vi förut talat, dör, så bites visserligen 

 dess stora bakkropp af, men icke för att myrorna derifrån 

 skulle utsuga den rikliga honingen, på hvilken de annars 

 äro så öfvermåttan begifna, utan blott för att underlätta 

 transporten, i det att nu denna honingskula lättare rullas 

 genom gallerierna, för att slutligen begrafvas jämte kroppens 

 andra delar på begrafningsplatsen. 



Högeligen märkelig är miss Treats iakttagelser öfver 

 begrafningarna hos Formica sangvinea. Denna art hör nem- 

 ligen till de slafhållande m^Torna, om hvilka några ord längre 

 fram, och håller såsom slaf en svart art, F. fusca. Miss 

 Treat har i bref till Mc Cook anmärkt att F. sangvmea icke 

 begrafver de sinas lik på samma ställe som slafvarnes, ehuru 



