157 



dessa emot hvarandra, och innan kort är hela stacken i rö- 

 relse äfven på dess mest aflägsna punkter. Larver och nym- 

 fer föras djupare ned och hos de arter, hvilka ega särskilda 

 krigare eller soldater, störta dessa hoptals fram ur mynnin- 

 garne. BergsÖ berättar äfven att han sett vår vanliga skogs- 

 myra göra högst egendomliga signaler med antennerna, då 

 man angrep dess stack, men deremot helt andra, när man 

 lade en qvist med bladlöss eller något annat välkommet byte 

 i dennas närhet. I förra fallet svängde de pisklikt antenn- 

 strängen, sträckande spröten högt upp i vädret, i det senare 

 sänkte de dem nedåt och berörde sakta med deras spetsar 

 de tillilande kamraterna. Emellertid tyda LuBBOCKS ytterst 

 sinnrika försök derpå, att myrorna icke kunna träda med 

 hvarandra i direkt utbyte af annat än enkla idéer och att 

 de, till följd af otillräckligheten i deras språk, begagna sig 

 af andra medel, för hvilka vi strax skola redogöra. I alla 

 fall måste vi medgifva att våra undersökningsmedel öfver de- 

 ras språk äro mycket ofullständiga och våra egna sinnen allt- 

 för grofva, särskildt t. ex. vår hörsel. Lardois har emeller- 

 tid funnit att på den andra och tredje bakkroppsringen hos 

 slägtet Ponera förekomma starkt utvecklade stridulationsli- 

 ster, hvilka förmå frambringa ett äfven för oss förnimbart 

 ljud. Hos andra arter finnas likaså dylika, ehuru mindre ut- 

 vecklade, men dock starka nog, för att kunna alstra ljud, 

 hvilka möjligen kunde uppfångas af myrorna sjelfva. Emel- 

 lertid hafva LuBBOCKS försök med mikrofon icke ledt till 

 några resultat; men måhända skall en förbättring af denna 

 apparat åt framtiden förbehålla lika många underbara upp- 

 täckter i akustisk väg, som de optiska, dem mikroskopet blott 

 sedan ett hälft sekel tillbaka afslöjat. Lubbocks märkvärdiga 

 iakttagelser att myrorna synas vara fullkomligt känslolösa 

 för starkt buller och musikaliska toner från sjungande glas- 

 rör o. s. v., bevisa derför icke att detsamma är fallet äfven 

 med mikrofoniska toner. Vi erinra derom, att FoREL i an- 

 tennernas sista led och äfven i dessas öfriga leder iakttagit 

 egendomliga organ, hvilka studerats också af Lubbock, och 

 dem denne, i öfverensstämmelse med professor Tyndall, för- 



