159 



visare sina medkamrater till de åsyftade ställena, ofta först 

 sedan de åt dem visat någon del af fyndet, men äfven, så- 

 som LuBBOCK ådagalagt, utan att hafva medfört något deraf 

 till hemmet, i hvilket fall kamraterna endast till följd af ett 

 verkligt meddelande kunna hafva föranlåtits att följa den 

 efter dem hemvändande individen och icke derför att de 

 sågo denne belastad med byte. 



Vi hafva ofvan länge nog, men likväl i största korthet 

 redogjort för det man till nu har sig bekant angående be- 

 skaffenheten af myrornas själsförmögenheter. Men innan vi 

 lemna dessa intressanta insekter, böra vi ännu omnämna par 

 detaljer ur deras lif, hvilka förefalla måhända än märkvär- 

 digare, än allt hvad vi hittills skildrat. Vi syfta härvid på 

 de slafhållande myrorna. Några myrarter finnas nemligen, 

 och bland dem är Polyergus riifescens den mest kända, hvil- 

 kas neutrer icke förmå bygga och arbeta, icke ens föda sig 

 sjelfva, emedan de sakna dertill lämpliga organ. I stället 

 för att vara skärande, äro mandiblerna hos dem hvassa, syl- 

 formiga, underlill fårade och utgöra fruktansvärda mordvapen. 

 Dessa neutrer äro derför icke arbetare, utan soldater. På 

 hvilket sätt bygges då stacken och förrättas de öfriga för 

 arbetaren egnade göromålen? Nämnda myror hålla sig helt 

 enkelt slafvar. I slutna leder vandra de i stora kolonner 

 omkring, för att angripa andra myrarters stackar, om hvilka 

 de antingen förut genom utskickade erhållit kunskap eller 

 hvilka de på må få begifva sig att uppsöka. Dem anfalla 

 ile med beslutsamt mod och ofta först efter en förbittrad 

 kamp fördrifva de stackens innevånare samt bemägtiga sig 

 och hemföra dess pupor. Dessa utkläckas nu i röfvarnes 

 stack och de ur dem utkomna, en helt annan art tillhörande in- 

 dividerna, börja i all sämja arbetena, bygga på stacken, vårda 

 sina herrars ägg, larver och pupor och passa upp dem sjelfva 

 genom att åt dem samla föda och mata dem. Herrarne åter 

 företaga förnyade ströftåg, begrafva de döda, o. s, v., men 

 äro för öfrigt utan biträde af slafvarne fullkomligt hjelplösa. 

 LuBBOCK har sålunda funnit att en af honom fängslad slaf- 

 hållande myra mycket snart dog, men deremot lefde ända 



