14 



vidare undergår muskeln en förlängning tillfölje af tensionen; 

 och härtill tillkommer ännu en längdförändring, som är 

 väsendtligen skilj d från de båda förra och som äfven visar 

 sig, då muskeln retas från dess motoriska nerv. Denna 

 sistnämnda förändring är äfven längesedan observerad och 

 har till och med fått ett skildt namn, nemligen förkortnings 

 återstod (Verkiirzungs-Riickstand ; Herraann), emedan den 

 ofta visar sig såsom en förkortning i muskeln, efter det en 

 ryckning försiggått; denna längdförändring kan emellertid 

 äfven visa sig såsom en förlängning; i hvardera fallet kan 

 denna längdförändring karakteriseras dermed, att den är af 

 ringa storlek, att den framkallas genom retning och att den 

 fortbestår till dess ny retning sker. Till denna fråga om 

 muskelns längdförändring genom retning är för öfrigt min 

 afsigt, att vid annat tillfälle återkomma; här må blott näm- 

 nas, att det var den som ursprungligen gaf anledning till 

 undersökningarna i denna afhandling. 



Hvad slutligen orsaken till den bestående förkortningen 

 beträffar så kunna vi till en början instämma i Wundts 

 yttrande, att „die dauernde Verkiirzung . . . während der 

 Eiuwirkung des constanten Stromes mit einem Tetanus nicht 

 zu verwechseln ist" ^). Då vidare en sådan förkortning ej 

 framträder vid inverkan af konstant ström på nervstammarna, 

 så antydes häraf, att orsaken är att förläggas till de delar, 

 som betinga den väsendthga differensen mellan nerver och 

 muskler, d. v. s. till muskelns kontraktila delar, de så kal- 

 lade muskel stafvarna eller muskel prismerna, om hvilka 

 mikroskopiska undersökningar lärt känna, att de genom 

 vissa, hastigt försiggående volum- och form- forändringar 

 betinga muskel kontraktionerna. Vi tillägga sålunda mu- 

 skel stafvarna egenskapen, att vid direkt inverkan af kon- 

 stant ström icke blott retas till kontraktion, utan tillika 

 att öfvergå i ett toniskt förkortadt tillstånd, hvilket dock 

 småningom aftager. 



1) W. Wundt. Ofvan citerade artikel i MiiUers Arch. pag. 549. 



