03 



kortaste afståndet från någon punkt på globen till en gif- 

 ven storcirkel. Den längre bågen placeras härför med sin 

 kant långs denna storcirkel, hvarpå den mindre bågens utsprång 

 lägges intill denna kant och förskjutes längs densamma, 

 ända tills den mindre bågens kant går genom punkten. Då bå- 

 gen ligger helt uppå globen, motsvarar visserligen blott det 

 mellersta af dess upprättstående schikt en storcirkel, dess kan- 

 ter åter parallelcirklar. Med någon liten skicklighet i anpass- 

 ningen af mätningssättet efter hvad som skall uppmätas, 

 kan man dock vid ofvannämnda manipulation åstadkomma, 

 att man alltid opererar med cirklar, som till följd af bågar- 

 nas ringa tjocklek i jämförelse med globens stora dimensio- 

 ner med fullkomligt negligeabla qvantiteter skilja sig från 

 storcirklar. 



För globens fullbordande intecknades först ett kartnät. 

 En godtycklig lämpligt belägen punkt valdes såsom nordpol. 

 Sedan derpå längden af storcirkeln bestämts genom ett stort 

 antal mätningar med måttband, söktes den punkt, hvars af- 

 stånd från den förra angafs genom halfva denna längd. Om- 

 kring 20 mätningar för att nå denna punkt gjordes långs olika 

 storcirklar; de gåfvo i allmänhet olika men mycket nära hvar- 

 andra liggande punkter, af hvilka hvar och en betecknades ; 

 såsom sydpol markerades slutligen den efter ögonmått funna 

 tyngdpunkten för dessa märken. Måttbandet sträcktes nu 

 från nord- till Sydpolen långs 36 af ungefär lika intervaller 

 skilda storcirklar och den punkt, som befann sig midt emel- 

 lan polerna, betecknades för hvarje gång. Under använ- 

 dande af utspända trådar samt den längre bågen såsom 

 hjälpmedel uppdrogs sedermera den storcirkel, hvilken mot- 

 svarande eqvatorn enligt ögonmått hade det derför på grund 

 af nämda märken sannolikaste läge. Intet märke afvek här- 

 ifrån mera än högst 1 mm. 



En lämplig punkt på eqvatorn togs såsom nollpunkt; 

 eqvatorn delades derpå i 3G lika stora delar och hvarje 10:de 

 grad i rectascension betecknades genom inristning af dess 

 tal. Sedan derefter trådar spants från polerna till eqva- 

 torpunkterua « = 0^, 90^, 180°, 270°, uppdrogos långs 



