98 



En omständighet att beaktas vid bildandet af diffe- 

 renserna Pi — P2 och Pi — P3 bör ännu framhållas. För 

 dessa måste tagas skilnaden emellan eller summan af per- 

 perpendiklarne, allt efter som P^ eller P3 går i samma el- 

 ler motsatt riktning mot P^. För att på ett enkelt sätt 

 hålla denna omständighet i sigte, betecknades den qvadrant, 

 inom hvilken hvarje af perpendiklarna låg, genom beteck- 

 ningarna (-j- -\-), (»I ), ( ), ( [-); det förra tecknet 



inom hvarje parentes svarade mot tilltagande eller aftagande 

 rectascensioner, det senare på samma sätt emot deklinationer. 

 Dessa beteckningar bifogades hvarje perpendikels talvärde. 

 Voro då beteckningarna för två af perpendiklarna desam- 

 ma, hade man att använda differensen, voro beteckningarna 

 motsatta, åter att använda summan af de två talvärdena. 



Genom detta enkla medel och vid den anförda modi- 

 fikationen af formlerna, kunde vi undgå att uppmäta vin- 

 keln, som perpendikelns eller stjärnfallets riktning gjorde 

 med ic-axeln och hvilken förekommer i Sciaparellis formler. 



På sådant sätt beräknade Herrar Dreijer och Hein- 

 Ricius det sannolikaste läget af radiationspunkten på grund 

 af hvarje iakttagares observationer under hvardera af de två 

 serierna särskildt. Räkningen gjordes en gång med begagnande 

 af alla observerade stjärnfall med undantag af de på sid. 4 

 omnämnde två sporadiska stjärnfallen och dem med krökta ba- 

 nor; derpå ånyo men med uteslutande af de stjärnfall, hvilkas 

 kortaste afstånd från någon af de antagna 3 punkterna 

 var större än 15°. Beräkning underkastades dock icke den 

 första serien observationer af Herrar Heinricius och Ham- 

 marström, emedan båda desse iakttagare ansågo sina i bör- 

 jan intecknade stjärnfall icke så tillförlitliga som de senare 

 erhållna. Resultaten innehållas i följande tabeller. Siffran 

 1 eller 2 vidhängd observatorns namn utmärker, huruvida 

 talen beträffa den första eller andra observationsserien. 



I 



