110 



Första normalformen (se fig. I) som har följande utseende. 

 Närmast den positiva beläggningen stöter det kontinuerliga 

 ljuset litet i blåviolett (ab), öfvergår närmare midten af rö- 

 ret till gulaktigt kontinuerligt ljus (bd), hvarefter följa tre 

 gulaktiga korkskruiformiga strålar (de), hvilka, då detta 

 fenomen är som vackrast, äro särdeles regelbundet belägna, 

 men tyckas hafva en något oscillerande rörelse i rigtning af 

 rörets axel. Nära negativa beläggningen öfvergå dessa kork- 

 skrufformiga linier åter i kontinuerligt ljus (eg), hvilket 

 har gul färg utom närmast den negativa beläggnin- 

 gen, der det är blåviolett. Det kontinuerliga ljuset är vid 

 detta stadium ännu ganska svagt, hvaremot de korkskruf- 

 formiga linierna lysa betydligt starkare. 



Då man härefter ännu förminskar trycket blir fenome- 

 net oregelbundet. I st. f. de skrufformiga linierna upp- 

 träda stundom 2 ä 3 ringar, hvilka med stor hastighet röra 

 sig af och an. 



När trycket sålunda minskats till en viss gräns in- 

 träder 



Andra normalformen, (se fig. II) Närmast positiva 

 beläggningen finner man en trattformig lysande kärna (ab), 

 hvars smalaste del (b) är rödviolett och har den största lys- 

 kraften. Denna omges af ett svagare i blåviolett stötande 

 ljus. Efter denna kärna följer ett mot midten af röret i 

 lyskraft något tilltagande rödviolett skikt (be), som fort- 

 sättes af ett gulaktigt ljus (cd) och en likafärgad rätlinig 

 stråle (de), hvilken i närheten af den negativa elektroden 

 småningom öfvergår till ett kontinuerligt gult ljus (ef), som 

 åter i sin tur öfvergår till det blåvioletta ljuset (fg). 



Tredje normalformen (se fig. III), som härpå följer i 

 ordningen, har följande utseende. Närmast positiva belägg- 

 ningen ligger kärnan (ab), som ofta har ända till tre kon- 

 traktionsställen och omgifves af ett blåviolett ljus. Härpå 

 följer det rödvioletta skiktet (bd), hvaraf (be) är dunklare, 

 men (cd) har ett ganska intensivt ljus. Stycket (de) är 

 jemförelsevis mörkt och stöter i gult. Det derpå följande skik- 

 tet (ef) är svagt rödviolett samt öfvergår småningom i de- 



