II. 



Årsberättelse, 



afgifven den 29 April 1887. 



Finska Veteiiskaps-Societeten, som im begår siu 49:de 

 årsdag, har äfven under det tilländagångna årsskiftet i mon 

 af sina krafter och tillgångar sökt fullfölja sin uppgift att 

 befrämja vetenskaplig verksamhet inom eget land och dess 

 förmedling med kulturarbetet i andra länder. Framgången 

 af dess sträfvanden är i väsendtlig grad beroende af det in- 

 tresse och förtroende, hvarmed de omfattas af allmänheten 

 och styrelsen och att detta förtroende icke saknats, har hon 

 ofta förut med tillfredsställelse och tacksamhet kunnat kon- 

 statera. Emellertid synes det som om förhållandena i det 

 ofieutliga lifvet för det närvarande icke vore lika gynsamma 

 som förut i detta hänseende. Under det nya för Societetens 

 egentliga verksamhet delvis fremmande fordringar stälts på 

 henne, hafva hennes bemödanden att fullgöra dem icke rönt 

 det välvilliga och hänsynsfulla bedömande, som det frivilliga 

 arbetet i det allmännas tjenst vanligen har att påräkna och 

 hvaraf Societeten under sin snart hälft sekel långa verksam- 

 het härförinnan städse haft att glädja sig. Denna erfaren- 

 het, som manar Societeten till större varsamhet och aktgif- 

 vande på sin ställning, skall väl ej lemnas obeaktad, men 

 torde ej minska det intresse, hvarmed Societeten, i förlitande 

 på det berättigade och för fosterlandet gagneliga i den mis- 

 sion hon af en föregående generation öfvertagit, allt fram- 

 gent vill arbeta på dess förverkligande. 



Då någon förändring i afseende å Societetens personal 

 under året icke egt rum, åligger mig nu endast att redo- 

 göra för beskaffenheten och resultaten af Societetens tillgö- 

 randen under denna tid. 



