254 



att den bragt dem från det rent deskriptiva stadium, hvari 

 de för ännu icke så länge sedan befunno sig, till begynnel- 

 sen af ett högre sådant, till det förklarande stadiet. 



En vetenskap, som ännu fortfarande befinner sig på 

 en lägre grad af utveckling, är mineralogin, och detta är 

 icke att undra öfver. Ty denna vetenskap hör till de yng- 

 sta af naturvetenskaperna, och har dessutom haft att kämpa 

 för sin tillvaro med sina trenne mägtiga syskonvetenskaper; 

 kemin, fysiken och geologin. Ännu för icke så länge sedan 

 kunde Berzelius med rätta säga om mineralogin, att den 

 blott utgjorde en del af kemin, och det kunde sättas i fråga, 

 huruvida han icke, om han lefde, skulle säga detsamma 

 ännu i denna dag. Med, man vore frestad att säga, änslig 

 uppmärksamhet följa mineralogerna med de vexlande theo- 

 rierna i kemin, de olika former eller drägter, hvari denna 

 vetenskap klädt sig under de sednaste årtionderna, och 

 ikläda sin vetenskap desamma. Detta är ett fattigdoms- 

 bevis. Det är att söka lysa med lånta fjädrar. Ty hvad 

 som gör en vetenskap till en sjelfständig sådan är icke så 

 mycket det ämne den behandlar, som icke mer den method, 

 det sätt, hvarpå detta ämne behandlas. Och i detta af- 

 seende kan mineralogin ännu icke sägas hafva uppnått ran- 

 gen af en sjelfständig vetenskap. 



Det ges dock vissa tecken, som tala för att mineralo- 

 gin är på väg att förskaffa sig en säregen method, så att 

 hon icke mer behöfver uppträda i en lånad kostym. Mine- 

 ralogin håller nämligen på, äfven hon, att inträda i ett hö- 

 gre stadium af utveckling, och det börjar mer och mer visa 

 sig, att kemins klädedrägter icke mer passa för henne. 

 Hon är derföre nödsakad att skaffa sig en egen drägt, en 

 egen method, och kommer detta, såsom man har allt skäl 

 att hoppas, att lyckas, då skall äfven mineralogin intaga 

 en sjelfständig plats i naturvetenskapernas syskonring, fullt 

 jemförlig med de öfrigas. 



Orsaken, hvarföre den i kemin använda methoden icke 

 är fullt lämplig för mineralogin, kan i allmänhet sägas vara 

 den, att man i kemin tar för litet hänsyn till den yttre 



