■258 



förekommande och sin stora mångfald, ett förhållande, som 

 väl gör dem egnade att ställas i spetsen eller att tagas till 

 utgångspunkt för detta system. Det gäller att först och 

 främst hos dem söka enheten i mångfalden eller med an- 

 dra ord deras respektive grundformer och att dymedelst 

 försöka få en inblick i deras kristall-molekularstruktur. 



Härvid måste dock först bestämmas, hvilka af de 

 många fältspatsartade mineralierna i naturen hafva karak- 

 teren af verkliga species, det är sådana, som med en be- 

 stämd kemisk sammansättning förena en bestämd kristall- 

 form, och man kommer då till blott fyra hufvudarter, af 

 hvilka tvenne orthoJdas och mikroklin, äro lika i kemiskt 

 hänseende, näml. hvardera kaliumfältspater, men olika i kri- 

 stallografiskt i det orthoklaskristallen är hvad man kallar 

 monosymetrisk eller monoklin d. ä. den kan genom ett me- 

 delplan (symetriplanet) delas i tvenne lika hälfter, mikro- 

 klinen dermot asymetrisk d. ä. utan symetriplan; dock äro 

 de äfven i afseende på kristallformen ganska lika hvarandra, 

 hvarföre ock några mineraloger synas vara benägna att sam- 

 manslå dem till ett species. De tvenne andra fältspats- 

 arterna äro åter i det närmaste lika i kristallografiskt hän- 

 seende (isomorfa) nämligen hvardera asymetriska eller tri- 

 klina, men olika i afseende på sin kemiska sammansättning, 

 den ena, albiten, en natriumfältspat, den andra, anortJiiten 

 en calciumfältspat. Dessa tvenne sistnämnda bilda, såsom 

 till först ådagalagts af Tschermak, mineralogie i)rofessor vid 

 universitetet i Wien, de yttersta länkarna i en serie af öf- 

 vergångar, de med ett gemensamt namn s. k. plagioklas- 

 arterna, hvilka utgöra hvad man kallar isomorfa blandningar 

 eller kanske rättare molekularföreningar af albit och an- 

 orthit, i det de innehålla både natrium och calcium i 

 förening med aluminium, kisel och syre. Utom genom sin 

 qvalitativa olikhet skilja sig albit och anorthit äfven genom 

 sin olika kiselsyrehalt, i det att albiten innehåller 6 mole- 

 kyler, anorthiten blott 2 molekyler kiselsyra på en mole- 

 kyl aluminiumoxid eller lerjord samt 2 mol. natrium- resp. 

 1 mol. calcium. Alltefter som nu de nämnda sammansatta 



