264 



Det är nu samma åskådningssätt jag användt vid det 

 försök jag gjort till uppställandet af en theori rörande kri- 

 stalliserade mineraliers grundformer ocii deras inre geneti- 

 ska samband. Jag har dervid utgått från de asymetriska 

 plagioklasarterna albit och anorthit och genom modeller 

 förtydligat deras resp. grundformer, till hvilka jag kommit 

 såväl på den induktiva väg, jag i det föregående i korthet 

 antydt, som äfven tillförene på deduktiv väg, hvilken sist- 

 nämnda tiden dock icke medgifver att här närmare rela- 

 tera. Genom att nu sammansätta dessa grundformer i en- 

 lighet med de vanliga tvillingslagarna för plagioklasen kom- 

 mer man först till komplexer med monoklin symetri sedan 

 genom upprepad tvillingssammansättning till dem med rhom- 

 bisk vidare till sådana med i det närmaste hexagonal resp. 

 tetragonal samt slutligen pseudo-reguliär formutbildning d. ä. 

 till allt mer och mer symetriska formkomplexer. Och 

 dessa komplexer öfverensstämma i afseende på sina vinkel- 

 och axelförhållanden så nära med dem hvilka man på 

 empirisk väg funnit hos de vanliga kiselföreningarna, glim- 

 mergruppen, pyroxen-amphibolgruppen, qvarz, turmalin, cor- 

 dierit, olivin, skapolit, idokras, leucit, granat m. fl. att jag 

 numera med bestämdhet vågar påstå, att alla dessa i sjelf- 

 va verket måste, i afseende på sina molekyler, anses sam- 

 mansatta ytterst af delar, partialmolekyler, mer eller min- 

 dre öfverensstämmande med de asymetriska plagioklaskri- 

 stallernas molekyler. I allmänhet linner man, att likheten 

 är större eller mindre, allt efter som de resp. mineralierna i 

 kemiskt hänseende stå närmare eller aflägsnare från plagio- 

 glasgruppen. Men i intet fall är skilnaden större än den 

 som förefinnes mellan s. k. isomorfa eller likagestaltade 

 mineralier i afseende på deras ytvinklar, och som kan stiga 

 till 2 ä 3°. För öfrigt bör märkas att ett sådant förhål- 

 lande, ett sådant inre genetiskt samband mellan de resp. 

 mineralierna icke inskränker sig till silikaternas klass utan 

 visar sig äfven vara rådande inom andra klasser af mine- 

 ralriket, salter, oxider, svafvelmetaller, samt förekommer enl. 

 all sannolikhet äfven hos de s. k. elementerna, hvilkas kri- 



