265 



ställer, så vidt de äro kända, till det yttre äro likartade med 

 deras föreningars och ex analogia älven måste vara det i 

 inre afseende. 



Vi kunna nu närmare bestämma mineralogins uppgift 

 och dess åtskilnad från kemin. De äro visserligen vidt 

 skilda från hvarandra, men förete dock å andra sidan en 

 viss yttre analogi. Ty likasom kemisten genom analys sön- 

 derdelar de kemiska föreningarna i afseende på substansen 

 i deras särskilda beståndsdelar och åter genom synthes för- 

 enar dessa, så tillhör det mineralogen att sönderdela och 

 sammansätta dem i afseende på formen nämligen den inre 

 struktur- eller hvilket är detsamma molekularformen. De 

 försök jag gjort i detta hänseende berättiga mig till utta- 

 landet af den förhoppning, att man på denna väg skall 

 kunna närma sig det stora målet, som hägrar i fjärran, 

 lösningen af problemet om förhållandet mellan form och in- 

 nehåll hos kristallerna. Såsom ett exempel ber jag, att här 

 i största korthet få anföra förhållandet mellan den triklina 

 alkalifältspaten (mikroklin resp. albit) och alkaliglimmer 

 (muscovit). Den förra är i kemiskt hänseende lika med 

 den sednare -|- kiselsyra, och i öfverensstämmelse härmed 

 kan den förras molekulära grundform delas i tvenne hälfter, 

 af kvilka den ena genom tvillingssammansättning leder till 

 muscovitens rhombiska form, den andra åter genom tril- 

 lingsgruppering till den hexagonala qvarzen d. ä. den i na- 

 turen uppträdande kiselsyrans vanligaste form. Detta kan 

 genom modeller åskådliggöras. Likasom man sålunda ke- 

 miskt kan dela alkalifältspaten i tvenne delar motsvarande 

 muscovit- och qvarz-substansen, kommer man äfven i kri- 

 stallogratiskt hänseende från den förras form till muscovit- 

 och qvarz-formen. Härigenom förklaras äfven den anomalt 

 monoklina och stundom triklina formutbildning, som musco- 

 viten företer, äfvensom den s. k. tetartoedriska och dermed 

 i samband stående cirkulärpolarisationen hos qvarzen. An- 

 märkas kan för (ifrigt, att den äfvenledes hexagonala till 

 qvarzen närstående, mindre allmänt förekommande kisel- 

 syremodifikationeu tridymit visar sig i polariseradt ljus vara 



