266 



sammansatt af asymetriska, i tvillingsställning till hvaran- 

 dra stående smådelar; men denna anomala triklina tvillings- 

 struktur försvinner vid upphettning och kristallerna blifva 

 normalt hexagonala för att åter vid afsvalning öfvergå i 

 det anomala tillståndet. Samma förhållande eger rum med 

 anorthoklas, leucit, boracit m. fl. vid vanhg temperatur ano- 

 mala kristaller. För sådana vid högre temperatur normala 

 vid lägre anomala kristaller kan man i enlighet med ifrå- 

 gavarande molekulartheori tänka sig, att i det normala till- 

 ståndet partialmolekylerna, och sålunda äfven de elementar- 

 atomer, hvaraf de utgöras äro fullt symetriskt anordnade i 

 förhållande till hvarandra samt bilda ett enda helt en enda 

 molekyl, men att vid temperaturnedsänkning en kontraktion 

 inträder, och dermed följande öfvergång från detta jämvigts- 

 läge till ett annat mindre symetriskt, i det molekylen sön- 

 derfaller i sina mindre symetriska eller asymetriska småde- 

 lar. I korthet sagdt, kristallen är såsom normal i anseende 

 till sitt molekulartillstånd hel som anomal åter söndrad. 

 Detta sönderfallande visar sig dels hos enskilda delar af en 

 anomal kristall dels hos densamma i sin helhet, i hvilket 

 sednare fall den stundom visar en struktur, analog med 

 den man har skäl att antaga hos den enskilda molekylen, 

 ett förhållande, som kan förklaras genom antagandet af en 

 centralmolekyl såsom kärna, omkring hvilken de öfriga äro 

 symetriskt anordnade. 



Denna theori leder vidare till den sats, att kristallens 

 yttre och inre stå i omvändt förhållande till hvarandra. De 

 kristaller, som i afseende på sin yttre form förete den stör- 

 sta enkelhet och regelbundenhet eller högsta grad af syme- 

 tri, d. ä. de reguliära, äro till sitt inre de mest komplice- 

 rade, och äro derföre ock mest utsatta för ett inre sönder- 

 fallande, hvaremot de kristaller, hvilka till sitt yttre förete 

 den största komplikation och oregelbundenhet, nämligen de 

 asymetriska eller triklina, äro i afseende på sitt inre mo- 

 lekulartillstånd de enklaste och förete också enligt regeln 

 ingen anomali. Dock kan en sådan äfven hos dem före- 

 komma, nämligen då de, såsom t. ex albiten, bestå af en 



1 



