Bihang". 



Om grundformerna hos kristalliserade mineralier 

 och deras genetiska samband. 



Af 



F. J. Wiik. 



Då det föredrag om kristallernas molekularstriiktur., 

 som jag höll vid societetens årssammanträde den 29 April 

 1887 icke tillät ett närmare ingående i detaljer må här nå- 

 gra sådana anföras som bevis på naturenligheten af den af 

 mig uppstälda theorin om kristalliserade mineraliers mole- 

 kularstruktiir. Denna theori går hufvudsakligen ut på att 

 söka ådagalägga det samband, som eger rum mellan kri- 

 stalliserade mineraliers grundformer, och torde det derföre 

 vara af nöden att till en början söka närmare bestämma, 

 hvad som egentligen bör förstås med benämningen grund- 

 form. 



Läran om grundformen och dess förhållande till de 

 deraf härledda formerna uppställdes i medlet af 16:de år- 

 hundradet af Jamitzer (Kohell, Geschichte der Mineralogie 

 pag. 5) samt utbildades vidare af Kepler, BartJiolinus, Huy. 

 gens, Delisle, Bergman, Werner m. fi., och lades slutligen 

 af Hauy till grund för ett fullständigt kristallografiskt sy- 

 stem, hvari han återförde de kristalliserade mineralierna till 

 deras enklaste af spjelkbarheten antydda primitiv- eller kärn- 

 former, från hvilka de sekundära formerna låta härleda sig 

 genom ett regelbundet försvinnande (decrescens) af de der- 

 emot svarande grundmolekylerna. 



Under det att Hauy's method i Frankrike närmare ut- 



