27'.i 



ab^ = sin 55^ = 0,819; ab^ = 1,221 (1 ,991). 

 äbc^ = sin 54^ 47' = 0,817 ; abc^ = 1,224 (1,996). 

 (a' = a sin 64° 36' = 1,428). 

 Pijroxen. ab^ = sin 46° 27' = 0,7248; abi = 1,377 (2). 



nbc^ = sin 29° 36' = 0,4939: äbq = 2,024 (2,94). 

 Barytocaleit. a : b : c = 0,974 : 1 : 0,847 ; /? == 69° 30' 

 al = a sin 69° 30' = 0,9 123 ; a^ = 1,096 (2). 

 Ebc^ = sin 36° 32' = 0,5953; äbci = 1,680 (3,065). 

 TantaUt. a^b* = sin 61° 27' = 0,8784; a^bg = 1,138 (1). 



abci = sin 27° := 0,454; abc^ = 2,203 (1,94). 



Hos dessa och andra, som jag bestämt i nämnda af- 

 seende finner man i sjelfva verket, att i allmänhet taget 

 den tydligaste spjelkbarheten står normalt mot den riktning, 

 som motsvaras af ett minimum af molekulär attraktions- 

 kraft, så t. ex. a och ab-pl. hos skapolit, ab-pl. hos pyroxen, 

 c-pl. hos epidot, hvaremot den kristallografiska utbildningen 

 företrädesvis går parallelt med den riktning, som motsvarar 

 ett maximum, så t. ex. den öfvervägande prismatiskt pelar- 

 formiga utbildningen hos pyroxen och skapolit, den ortho- 

 diagonala hos epidot. Anmärkas kan här f. ö, att a-pl. hos 



Dessa Ibnuler gälla för ufrigt för alla kristallsystem med iaktagande 

 blott af att för de reguliära och rhomboedriska aj = bi = Ci , lör de 

 tetragonala och hexagonala aj = bj ^ Ci och för de rhombiska mono- 

 klina cch triklina ai ^ bi ^ Ci . 



Tänker man sig åter i st. f. molekularkrafterna sjelfva molekylerna 

 såsom sådana a', b\ c* samt dessa aggregerade i de tre af axlarna a, b 

 och c utmärkta riktningarna, så uppkomma, allteftersom denna aggrega- 

 tion sker till lika eller olika antal i dessa riktningar, pyramid- eller ok- 

 taid-ytorna a'b'c\ aMrc", a*b'c'^ etc. såsom tangerande plan. Aro blott 

 två af dessa riktningar i afseende på det relativa antalet molekyler be- 

 stämda, den tredje obestämd, eller med andra ord, äro molekylerna i 

 blott två riktningar till sina resp. molekularkrafter beroende af hvaran- 

 dra uppkomma dodekaidytor (prisma- eller doma-ytor) ab, a^^b, b-c^ etc, 

 och äro slutligen molekylerna i alla tre rikningar oberoende, hexaid- el- 

 ler pinakoidytorna a, b och c. Dessa formler kunna till skilnad från de 

 föregående betecknas såsom molekulär formler, och äro reciproka i afse- 

 ende på dem eller förhålla sig till dem såsom parameter- till indices 

 formler. Så t. ex. är abj normalen till ytan ab''2 eller a-b (== 2a : b : oo c 

 Weiss eller go P 2 Naumannj. 



18 



