285 



Törnebohm hos cancrinit från Elfdalen nämligen omkr. 116° 

 eller nära lika med den mellan kanterna c : c och ab : Tib hos 

 plagioklastvillingskomplexen (fig. 11); mellanrummet hos 

 dubbelkomplexen kan utfyllas genom en kalkspatsrhom- 

 boeder ab ( — }, R), hvars polkantvinkel (= 135° resp. 45°) 

 nära öfverensstämmer med vinkeln c : c' hos denna formkom- 

 plex. Det ligger sålunda nära förhanden att tänka sig cau- 

 crinitens molekularkonstitution i analogi med nephelinens 

 men med en kärnmolekyl af calciumcarbonat. Sådana mo- 

 lekularföreningar finnas flere i mineralriket : sodalit, nosean, 

 apophyllit, apatit m. fl. ; och häntyder förhållandet mellan 

 antalet molekyler af silikat resp. fosfat samt chlor- resp. 

 fluor-natrium eller calcium = 3:1 hos sodalit, nosean och 

 apatit samt 4 : 1 hos apophyllit på en sådan förening af 3 resp. 

 4 eller multipler deraf silikat- resp. fosfat-molekyler och en 

 kärnmolekyl af Na Cl, Ca Clg, Ca Flg etc. Äfven från kristallo- 

 grafisk synpunkt kommer man hos den tetragonala apo- 

 phylliten till antagandet af tvenne rhombiska med okeni- 

 tens molekjd öfverensstämmande partialmolekyler, bildande en 

 tetragonal pyramid, i det att okenitprismats vinkel (122° 19') 

 nära öfverensstämmer med apophyllitens pyramidala me- 

 delkantvinkel (120° — 121°), samt hos den pyramidalt liemie- 

 driskt hexagonala apatiten (raedelkantvinkel = 80° 26') till 

 antagandet af trenne med Wolfram-formen (prismavinkel = 

 79° 23') öfverensstämmande partialmolekyler, trillingsartad 

 sammanvuxna. Sådana molekularföreningar med kärna sy- 

 nas i allmänhet hafva en jemförelsevis större beständighet 

 eller mindre lätt öfvergå i det anomala tillståndet, samt ut- 

 märka sig genom sin ringa benägenhet att bilda tvillingar 

 i stort, från hvilken yttre tvillingsbildning man måste skilja 

 i frågavarande inre molekulära tvillingssammansättning. En 

 med apatiten analog molekulär tvillingsbild ning af tre rhom- 

 biska partialmolekyler, liknande cordieritens men med Be 

 i st. f. Mg och utan kärnmolekyl utgör smaragden, i det 

 den i sitt normala tillstånd i polariseradt ljus normalt mot 

 c-pl. (P) företer tre opt. axelplan lutande G0° mot hvarandra 

 (F. J. Wiik, Mineral. Medd. X 44 i Vet.-Soc. Förh. XXVII.) 



