\ 



291 



(=59° 34') hos den sednare. Af denna jemförelse med pyroxen 

 framgår, att de positiva radikalerna hos araphibol likasom hos 

 pyroxen motsvara normalerna till ytorna i prismazonen, men 

 Si-atomerna i den förra dem i zonen bgC — bjC. Detta framgår äf- 

 ven vid jemförelse med biotitens allmänna molekularform (11), 

 ty till denna kan man äfven komma från amphibolformen 

 b.c . bgC . a, alldenstund vinkeln ab : ab' hos den förra är 

 nära lika med baC : bgC hos den sednare samt vinkeln mellan 

 kanten af de förra ytorna och den pseudorhomboedriska kan- 

 ten c : c^ nära lika med ytvinkeln mellan de sednares kant 

 d. ä. c-pl. och ä-pl. (104° 50')- Härigenom komma sålunda de 

 tre individernas a-plan att bilda en qvasi-rhomboeder motsva- 

 rande den första trubbiga rhomboedern till nämnda pseudo- 

 rhomboeder. Häraf förklaras kristallokemiskt hornblendets 

 öfvergåug i biotit, och i sjelfva verket har jag mikrosko- 

 piskt med ledning af de opt. utsläckningsriktuingarna fun- 

 nit vid min undersökning af de vid ränderna i biotitgneis 

 förvandlade hornblendegneisbrottstycken i gneisgranit från 

 Helsinge socken (Bidrag till kännedom af Finlands natur h. 

 XLVl), att den sekundära biotiten och hornblendet verkligen 

 stå till hvarandra i ofvannämnda förhållande, i det att bio- 

 titens bas. plan står normalt mot hornblendets zon b — b2C. 



Det ofvan anförda torde vara tillfyllest att visa, att 

 silikaterna i formelt likasom i kemiskt hänseende verkligen 

 stå till hvarandra i ett ganska nära inre eller genetiskt 

 samband. Detta visar sig äfven vara fallet med öfriga salter 

 samt oxider och svafvelföreningar. Af dessa kan jag här 

 dock blott exempelvis påpeka den nära relation, som råder 

 mellan metalliska syresalter af den allmänna formeln E.O2 

 sinsemellan samt med bioxiderna, i det att de tetragonalt 

 och hexagonalt kristalliserande af dessa i likhet med de i 

 det föregående anförda skapolit, idokras, apofyllit m. fl. i af- 

 seende på sina pyramidala polkantvinklar visa så stor öf 

 verensstämmelse med de i rhombiska och monoklina syste- 

 merna kristalliserande föreningarnas prisma-vinklar, att man 

 har allt skäl att betrakta äfven deras grundformer på ana- 

 logt sätt nämligen i förra fallet (i händelse af öfverens- 



