297 



eller lagar, från hvilka jag utgått kunde betecknas såsom 

 empiriska eller uppkomna på induktiv väg nemligen 1) 

 att atom- och molekularkr af terna hos kristallmolekylerna 

 och sålunda äfven hos kristallen i sin helhet förhålla sig 

 omvändt mot normalerna eller de relativa afstånden från 

 centrum till ytorna hos yritndf ormen och dymedelst äfven 

 hos grundmolekylen; samt 2) att grundmolekylerna hos de 

 särskilda kristalliserade mineralierna stå i ett sådant inre 

 samhand till hvarandra, att de mera symmetriska i det ano- 

 mala tillståndet utgöra komplexer af mindre symmetriska 

 smådelar (partiahnolekyler). Det är nu från dessa tvenne 

 hufvudsatser jag utgått vid mitt försök att deduktivt ut- 

 röna mineraliernas kristallokemiska förhållanden, hvarvid 

 dock alltid de enskilda resultaten blifva pröfvade genom 

 jemförelse med de på empirisk väg erhållna fakta. 



Utom dessa tvenne raethoder gifves ännu en tredje, 

 den komparativa, som äfvenledes kan finna sin använd- 

 ning inom naturforskningen, särskildt vid en allmännare 

 betraktning af naturen eller en del deraf, sådan som den 

 ifrågavarande undersökningen. Så har det t. ex. i det före- 

 gående visat sig, att emellan atomföreningarna, till hvilka 

 närmast de s. k. kemiska elementerna måste hänföras, samt 

 föreningar af högre ordning eller molekularföreningar en 

 stor analogi eger rum, som tillåter att sluta från de ena 

 till de andra; och i allmänhet kan man vid en allmän jem- 

 förande betraktning af naturen icke undgå att finna en så- 

 dan analogi mer eller mindre göra sig gällande inom dess 

 olika gebit, hvilkeu kunde föranleda en jemförelse mellan 

 atomer, molekyler och molekularföreningar i det lillas verld 

 med planeter, planetsystem och stjernsystem i verldsrymden, 

 en jemförelse så mycket mer berättigad, om man, såsom jag 

 ofvanför gjort det, tänker sig elementaratomen såsom haf- 

 vande formen af en kristall samt i enlighet med en af mig 

 för längre tid tillbaka uppstäld hypotes tänker sig jord- 

 klotets metalliska kärna såsom bildande icke ett kristalli- 

 niskt utan ett kristalliseradt aggregat eller med andra ord 

 en kristall. Härvid är dock att märka, att inom molekylen 



