301 



läras; och man har velat bevisa, att denna kunsap om förnim- 

 melsernas betydelse, i allmänhet åtminstone, förvärfvas omed- 

 vetet under den tidigaste lefnadsperioden, ungefär på samma 

 sätt som man förvärfvar förmågan att förstå tal. Dessa båda 

 åskådningssätt som sålunda stå i motsatts till hvarandra, 

 har man kallat de nativistiska och empiristiska teorierna; 

 den senare har i allmänhet omfattats af fysiologerna, eme- 

 dan de funnit hvarjehanda fenomen som tala för dess rik- 

 tighet. Några sådana observationer skall jag här framhålla; 

 dessförinnan må nämnas att dessa båda teorier mötas i en 

 hel|mängd detaljfrågor, som falla inom sinnesorganens fy- 

 siologi : en sådan må jag här fästa uppmärksamheten vid, 

 emedan den kan tjena såsom inledning till det föreliggande 

 ämnet. Hvarochen vet, att man så att säga efter behag 

 kan röra sitt finger, sin hand, sin fot; huru har denna för- 

 måga tillkommit oss? Svaret har lemnats på två olika sätt: 

 denna förmåga har alldeles icke uppstått, säga några, den 

 är medfödd; andra åter säga, nej, den är förvärfvad genom 

 öfning; och det har ej fallit sig svårt, att finna stöd för 

 den senare åsigten. Erfarenheten visar ju att vissa rörelser 

 kunna utföras endast efter föregående öfning; t. ex. utan 

 skild öfning kan man icke skrinna, skida, eller gå på styl- 

 tor, o. s. v. ; det måtte väl förhålla sig på samma sätt med 

 alla andra rörelser, som vi kunna utföra, ehurn öfningen i 

 många fall försiggår så tidigt och småningom, att densam- 

 ma helt och hållet undandrager sig uppmärksamheten. Det 

 är så fysiologerna uppfattat denna fråga, och de hafva lem- 

 nat talrika bevis härför genom att undersöka det inflytande 

 öfning utöfver på de rörelser armarna, händerna och isyn- 

 nerhet ögonen kunna utföra. 



Alldeles på samma sätt hafva äfven talrika bevis lem- 

 nats för den åsigt, att den betydelse förnimmelserna inne- 

 bära, måste inläras. De kanske enklaste bevisen härför 

 kunna hämtas från observationer å blindfödda eller å så- 

 dana personer, som i sin tidigaste barndom förlorat sin syn, 

 men som längre fram, vid fuUväxt ålder, genom en lyckad 

 operation återfått synförmågan. Om den åsigt vore riktig, 



