Landskapet Edens floder. 



Af 

 S. Gr. Elmgren. 



Hvar det landskap var beläget, inom hvilket, enligt 

 första Moseboks 2:a kapitel, de första tneniniskorna hade sin 

 ursprungliga boning, har länge varit omtvistadt, utan att nå- 

 gon bestämd åsigt derom lyckats göra sig gällande. Man 

 har sökt det än i Indien, än i Turkestan, än i Kaukasien, 

 än vid Nilen, tills man i nyaste tider trott sig finna det på 

 högslätten Pamir, invid Belur-tag och norrom Himalaya, der 

 likväl snön icke fullständigt smälter på hela sommaren och 

 klimatet således är strängare än Islands. Merendels har man 

 dock kommit öfverens om Eufrat och Tigris såsom två bland 

 de uppgifna floderna, men de två öfriga har man sökt öfverallt 

 annorstädes, blott icke på rätta stället. Frågans lösning är 

 likväl så enkel, att den påminner om Kolumbi ägg; ty i Ge- 

 nesis utpekas landet med all den bestämdhet man någonsin 

 kan begära af en så gammal skrift. Enligt denna anvisning, 

 rätt tolkad, bör Eden icke sökas annorstädes än vid Tigris- 

 flodens inellersta lopp, emellan de nuvarande städerna Mosul 

 och Bagdad. 



Urkunden, efter hvilken allena man har att rätta sig, 

 lyder i sin helhet som följer (Genesis 2: 10): ^'Ifrån Eden 

 utgick en ström till att vattna lustgården, och den delade 

 sig derifrån i fyra källfloder (egentligen begynnelser). Den 

 förstas namn är Pishon, som löper omkring hela landet Kha- 

 mla och der finnes guld. Och det landets guld är godt, och 

 der finnes Bedellion och den ädla stenen Onyx. Och den 

 andra flodens namn är GiJchon, som löper omkring hela lan- 



