46 



Oenesis af Khamitisk härkomst och _ nära beslägtadt med de 

 fordna Egypterna samt Kanaans urinnevånare. Det inne- 

 hade en för den tiden hög bildning, var kanske verl- 

 dens första sjöfarande folk — tidigare än Fenieierna — gick 

 under Nimrod ut på eröfringar och bildade ett mäktigt ri- 

 ke, som dock omstörtades af Sumerier och Semiter. Kil- 

 skrift-forskningen har gifvit ljus åt dess eljest nog dunkla 

 häfder. Jemte Sumerierna (eller Akkaderna) beherrskade 

 Kusherna hela trakten omkring Tigris nedra lopp, deras huf- 

 vudstad var Kar dunyas, sedermera Susa, nu Disful eller 

 Schuster. Landet kallades af Grekerna först Kissiä och Kos- 

 5aia, sedermera Susiana och Elymais, af Hebreerna först 

 Kush, sedan Elam, af Perserne Kusistan. Abrahams samtida 

 Kedorlaomer, som gjorde ett krigståg till Palestina, var en 

 Kushisk konung. Längre fram förekomma Kushiska kolonier 

 i Nubien, Arabien och på tlera ställen. Derföre har ordet 

 Kush i Gramla Testamentet oftast blifvit öfversatt med Ethio- 

 pien, medan stamlandet under sitt förändrade namn Elam 

 synes blifvit bortglömdt, liksom Sidon glömdes för Karthago. 

 Polkets landområde tyckes mycket hafva varierat under ti- 

 dernas lopp, men åtminstone under Nimrods tid (som säkert 

 var en Kushisk furste) sträckte det sig till nuvarande floden 

 Dijala, ifrån Kusistan längs Tigris östra strand; ty Nimrod 

 herrskade äfven i Babylon och i flere urgamla städer mellan 

 Eufrat och Tigris (landet Sinear). Alla tecken antyda att 

 det på sin tid mäktiga folket ursprungligen bodde så långt 

 norrut, men småningom af grannfolken trängdes längre mot 

 söder och till bergstrakten i Kusistan, som alltännu bevarar 

 dess fordom berömda namn. Men deraf att landet Kush 

 sträckte sig till Dijala i norr, följer naturligtvis att floden 

 Gikhon, som uppgifves omflyta landet Kush (egentligen be- 

 gränsa det på två sidor), måste vara Tigris biflod Dijala, i sitt 

 öfre lopp kallad Schirvan, af Grekerna Gyndes, af Romarne 

 Delas, som infaller i Tigris vid den fordom så lysande sta- 

 den Bagdad. Den är temligen betydande, upprinner på Za- 

 gros-bergen, och utsänder en arm åt söder, liksom omfat- 

 tande låglandet nedanföre. Denna flod omnämnes för öfrigt 



