tagelserna, ledde mig allt mera till den åsigt alt ett försök 

 att rent af i sjeltVa naturens sköte, genom att underlätta 

 dess egna krafters verksamhet, framställa polarljus feno- 

 men, borde gifva ett lyckligt resultat och på samma gång 

 en metod för ett framgångsrikt studium af fenomenet. 



Ehuru för ingen del säker om framgång, ansåg jag lik- 

 väl min pligt fordra att till den internationella polar-konfe- 

 rensen, hvars sessioner jag hade tillfälle att bevista i S:t Pe- 

 tersburg i Aug. 1881, framställa ett förslag i denna riktning. 

 Frågan om Finlands deltagande i detta internationella före- 

 tag var då ännu alldeles icke förberedd, men det sjuites mig 

 likväl af stor vigt för vetenskapen att djlika försök utför- 

 des, hvarför jag, underkastande mig risken att inbjuda till 

 arbeten, hvilka kunde leda till endast negativa resultat, fram- 

 stälde ett, efter den erfarenhet jag då ägde, motiveradt för- 

 slag till forskning i denna riktning. 



Försöken på Oratunturl. 



§ 2. För utförandet af ifrågavarande försök var den 

 finska polarexpeditionen jämförelsevis väl utrustad. Univer- 

 sitets fysikaliska kabinett hade till denna utrustning måst 

 bidraga med ganska mycket så väl ledningstråd som instru- 

 menters följden häraf var dock att instrumen terna ej alltid 

 voro alldeles lämpade för ändamålet, utan måste undergå 

 ändringar, hvilka verkstäldes först på orten, där försöken 

 utfördes. 



Tillfälliga omständigheter gjorde att arbetet med dessa 

 försök kunde börjas först i slutet af November månad 1882. 

 Efter att hafva undersökt trakten och utfört några förbere- 

 dande försök med nagatift resultat på Sodankylä kyrkotorn 

 som låg alldeles i närheten af observatorii-byggnaderna, be- 

 slöt jag att uppställa apparaten för undersökningen på Ora- 

 tunturi fjelltopp, belägen omkring 20 kilometer från Obser- 

 vatorierna. Toppen var härtill ganska lämplig, ehuru om- 

 gifven af temligen höga skogbevuxna kullar, hvilka enligt 



