132 



såsom aegirin och arfvedsonit. Afven hufvudmassan af am- 

 phiboln företer vid behandling för blåsröret en natronhalt. 



Eleoliten, som i motsats till caneriniten företer föga 

 liflig chromatisk polarisation, visar under mikroskopet vid 

 stark förstoring små hålrum med en stor libell, som icke för- 

 ändras vid uppvärmning. Cancrinit-partier förekomma deri 

 på sina ställen inströdda lätt skilj bara i polariseradt ljus. 

 Någon fältspat ersättande eleoliten har jag icke kunnat upp- 

 täcka i de mig tillgängliga stufferna. 



I den finkorniga varieteten förekommer pyroxenen i 

 jemförelsevis större mängd samt visar sig här vara temligen 

 frisk, så att den tydligen kan igenkännas såsom en augit, 

 föga dichroitisk samt med en utsläckningsvinkel = omkr. 45", 

 Individerna visa sig stundom, ehuru otydligt, begränsade af 

 kristallkonturer, hvilka äfven visa sig i det inre af kristal- 

 len till följe af en i polariseradt ljus skönjbar skålformig 

 afsöndring eller omvexling af, såsom den något varierande 

 utsläckningsvinkeln visar, olika sammansatta lager. Dessa 

 konturer synas utgöras af projektioner af ytorna a (100), 

 c (001) samt 12^(^01) eller den mot sistnämnda döma sva- 

 rande pyramiden (2Pj. I det prof af nämnda varietet, som 

 jag varit i tillfälle att iakttaga, och som blifvit mig lemnadt 

 af Ing. Åkerblom, synes ingen cancrinit, men deremot iivaarit, 

 som i slipningspreparatet blott på få ställen genomsläpper 

 ljuset. Den visar sig här inverka på polariseradt ljus, hvil- 

 ket synes strida mot dess natur af granat, hvarvid dock är 

 att märka, att, såsom sednast Klein (Jahrb. fUr Mineralogie 

 1883 p. 87) ådagalagt, en mängd granater, ehuru till for- 

 men fullkomligt reguliära, dock visa sig optiskt verksamma. 



Dessutom finner man ännu ehuru i ringa mängd tvenne 

 mineralier. Det ena bildar korniga partier af ljusgul färg. 

 det andra kristaller af mörkgul eller brun färg. Det förra 

 ansåg jag i början vara datholit, som af Holmberg och Nor- 

 denskiöld uppgifves förekomma deri. En närmare undersök- 

 ning visade det dock vara apatit: den smälter f. bl., ehuru 

 något trögt, ger en svagt grön färg åt lågan, löser sig lätt 

 och fullständigt i fosforsalt, ger de för apatit karakteristiska 



