137 



omgifna af en zon af en gul genomskinande substans, hvil- 

 ken sistnämnda ställvis äfven förekommer i långsträckta in- 

 divider med utsläekning nära parallelt med längdriktningen 

 (hornblende?), äro inströdda i en tät, delvis amorf grund- 

 massa, hvari ehuru mera spridda något större, färglösa, lång- 

 sträckt ovala eller parallelipipediska fältspatskriptaller med 

 omkr. 20^ utsläekning på c-pl. (labrador?) förekomma in- 

 strödda. Dessa sednare äro omgifna af en svart zon i lik- 

 het med det af Cohen (Sammlung von Mikrophotographien Taf. 

 LXII 1 och 3) afbildade förhållandet hos Basaltobsidian. Genom 

 fläckarnas ställvis större sammanhopning i parallela rader 

 eller smala zoner uppkommer en bandad eller streckad struk- 

 tur parallelt med gångväggen, hvilket ger sig tillkänna re- 

 dan makroskopiskt genom en omvexlande ljusare och mör- 

 kare färgnyans. 



Ehuru dessa tre diabasarter hafva ganska olika utse- 

 ende, betingad af gångarnas olika storlek samt olikheten i 

 det medium, hvari de uppskjuta, så kan väl dock, med af- 

 seende på likheten i geologiskt hänseende, icke betviflas, 

 att de tillhöra samma eruptionsperiod, som måste hafva in- 

 fallit långt efter den laurentiska perioden under den huro- 

 niska eller takoniska. 



Spec. vigten af de tre bergarterna är : 



Spec. vigt af diabas från Kajsaniemi 2,917. 



,, „ Sveaborg 2,853. 



„ „ Degerö 2,839. 



Förklaring öfver figurerna : 



Fig. 1. Kristall af kali-natron mikroklas från St. Gotthard, 



Fig. 2. Kristall af anorthoit från Sillböle. 



Fig. 3, 4 och 5. Kristaller af lindsayit från Orijärvi. 



Fig. 6. Kristall af anorthit från Pargas. 



Eig. 7 och 8. Diabas-arter från Kajsaniemi och Degerö vid 

 Helsingfors i mikroskopiska preparater sedda vid 

 93 gr. förstoring, a =^ augit, h = hornblende (ura- 

 lit), ch = chlorit, 1 = labrador, qv. = qvarz. 



# 



