140 



census innehåller det synnerligen niärkvärdiga Ancyranska 

 monumentet, som ursprungligen fanns i Rom på Campus 

 Martins, men hvaraf en kopia på Latin och Grekiska blifvit 

 upptäckt i Ancjra i Galatien (Angöra, Mindre Asien). Momm- 

 sen har i ett särskildt verk med titeln: Bes gestae divi Au- 

 gusti, utförligt beskrifvit detsamma. Det består af 6 kop- 

 partaflor, hvilkas inskrift anses vara författad af Augustus 

 sjelf, med något tillägg i slutet af annan hand; der redogör 

 han för sina regerings-handlingar och de ärebetygelser han 

 fått emottaga, väl något skrytsamt, men i allmänhet san- 

 ningsenligt. På andra taflan heter det: „in consulatu sexto 

 censum populi conlega M. Agrippa egi, lustrum post annum 

 alterum et quadragensimum feci — — — (iterum) consulari 

 cum imperio lustrum solus feci Ceusorino et Asinio eos, — 

 — — (tertiu)m consulari cum imperio lustrum conlega Tib. 

 (Caesare filio meo feci) Sex. Pompeio et Sex. Appuleio cos.'' 

 Der utsäges således att Augustus lät anställa folkräkning 

 eller skattskrifning, census, ungefär hvart 20:e år, nemligen 

 åren 726, 746 och 767 eft. Roms grundl., ty de uppgifna 

 consulerna utmärka sagda årtal. Detsamma säger äfven Sue- 

 tonius (Octav. c. 37): „quo jure, quamquam sine censurae 

 honore, censum tamen populi ter egit, primum ac tertium 

 cum collega, medium solus." Deremellan hade väl partiella 

 folkräkningar ägt rum, t. ex. i Gallien 727, i Italien 757 

 och i Palestina 759, men dessa ansågos väl, såsom mindre 

 betydande, icke förtjena omnämnas. Uttrycket „consulari 

 cum imperio" utmärker troligen att census gällde icke blott 

 Rom och Italien, utan äfven provinserna, således var all- 

 männare än första gången, år 726. Den mellersta cen- 

 sus försiggick väl i Rom år 746, enligt inskriften, men 

 kunde icke medhinnas på samma år i provinserna, utan fort- 

 gick i Syrien sannolikt ännu hela året 747. Att äfven Ju- 

 déen, ehuru i visst afseende sjelfständigt rike, drabbades af 

 denna skattskrifning, kan förklaras af det stränga beroende 

 i förhållande till Rom Herodes alltid måste erkänna, och af 

 den onåd hos Augustus, i hvilken han nyligen råkat. Augus- 

 tus hade nemligen 745 skrifvit till Herodes, att han hittills 



