141 



bemött Herodes som vän, men hädanefter skulle behandla 

 honom som undersåte. Genom en beskickning till Rom och 

 rikliga mutor lyckades Herodes väl något blidka kejsaren, 

 men skattskrifningen fick han ändock tåla. Roms politik 

 åsyftade tydligen att så fort som möjligt göra Judéen till en 

 vanlig provins, ehuru Herodes ännu fick behålla något sken 

 af oberoende. Herodes, som fått sitt konungadöme af Roms 

 senat, insåg sjelf sin farliga ställning och erkände sitt be- 

 roende genom att (enligt Josephus) ofta rådgöra med de 

 Romerska ståthållarne i Syrien. Hvad Quirinus och hans be- 

 fäl i Syrien beträffar, är frågan om honom blott derföre af 

 vigt, att den gifvit många forskare anledning att betvifla 

 sjelfva skattskrifningen. Likväl finnes en inskrift på mar- 

 mor, upptäckt i trakten af Tibur, hvilken af de grundligaste 

 forskare anses gälla samma Quirinus, ehuru stenen är kros- 

 sad och inskriften derföre mycket ofullständig. Den lyder 

 så: „qua redacta in potestatem di vi Augusti populique Ro- 

 mani senatus supplicationes binas ob res prospere gestas ipsi 

 ornamenta triumphalia (decrevit) proconsul Asiam provinciam 

 om (nem et legatus) divi Augusti iterum Syriam et Ph(oe- 

 niciam obtinuit)." Om nu denna inskrift jemföres med Ta- 

 citi utsago (Annales 3: 48): impiger militiae et acribus mi- 

 nisteriis consulatum sub divo Augusto, mox, expugnatis per 

 Ciliciam Homonadensium castellis, insignia triumphi adeptus : 

 datusque rector C. Caesari Armeniam obtinenti", äfvensom 

 med det Josephus berättar, så kan man sluta till följande 

 data ur mannens lif: Sulpicius Quirinus (eller Quirinius) var 

 konsul 742, eröfrade Homonadensernas fästen 746 — ty or- 

 det mox tyckes antyda att det skedde ej långt efter hans 

 konsulat — var legatus Caesaris i Syrien 746 — 50, och an- 

 dra gången legatus Caesaris 759 — 64, dessutom proconsul i 

 Mindre Asien (osäkert när, men kanske 751 — 54) och be- 

 fälhafvare i Armenien 755 — 57; han var således en ganska 

 betydande och af regeringen mycket anlitad man. När han 

 andra gången var kejserlig legat i Syrien, det vill säga: be- 

 fälhafvare för der stationerade legioner, förrättade han cen- 

 sus i Palestina 759, enligt Josephi bestämda uppgift: men 



