142 



om hanff förra liknande befäl och om den förra census näm- 

 ner Josephus intet, troligen mest derföre att denna del af 

 Josephi verk egentligen är en historie om Herodes hof. De 

 Romerska befälhafvarne i Syrien voro denna tid vanligtvis 

 två: en „Syriae praeses" och en „legatus Caesaris pro prae- 

 tore Syriae, ungefär motsvarande nutida civil- och krigs-gu- 

 vernörer. Serien af de förra har man (enligt Josephus) full- 

 ständig för denna tid, ty Sentius Saturninus var Syriae prae- 

 ses åren 744 — 48, och Quintilius Varus 748 — 51, men kej- 

 serliga legater nämnas uttryckligen endast Volumnius 745 — 

 46, och Sabinus 750—51; således förefinnes en lucka af om- 

 kring 4 år. Hvad är då naturligare, än att man fyller den- 

 na lucka 746 — 50 med Sulpicius Quirinus, som i alla fall 

 vid den tiden måste hafva anfört de Syriska legionerna i 

 kriget mot Homonadenses? Om han derjemte var proconsul 

 i Asien, hvilket äfven är möjligt, så kunde Lukas med allt 

 skäl anföra hans namn i sammanhang med skattskrifningen 

 år 747, och den så ihärdigt betviflade uppgiften om Quirinius 

 erbjuder sålunda ingen svårighet. Under denna skattskrif- 

 ning eller folkräkning, som onekligen var den första i Sy- 

 rien, föddes Frälsaren och hans födelseår blir således 747, 

 sex år tidigare än enligt vår vanliga tidräkning. Dagen kan 

 deremot icke bestämmas, ty traditionen är i den delen icke 

 säker, men torde hellre böra förläggas till början af novem- 

 ber än till den 25 december. Emot detta sistnämnda da- 

 tum anför man vanligen : att skattskrifningen icke gerna bort 

 utsättas till en tid, då samfärdseln i Judéen var som svå- 

 rast, äfvensom att fårhjordarne den tiden icke höllos ute på 

 fältet, utan inne i stallen, då rum för Maria således icke 

 skulle hafva funnits i stallet vid Bethlehem. Intet sådant 

 hinder möter antagandet att Kristi födelse skedde i första 

 veckan af november, som ungefär motsvarar Hebréernas 

 nionde månad Kislev. 



2. Herodes död 750. 



Säkraste beviset för att vår vanliga af Dionysius Exi- 

 guus införda tidräkning är oriktig, utgör det fullt utredda 



