146 



4. Johannes döparens uppträdande. 



Den noggranna tidsbestämningen i Lucae Evang. kap. 

 3 v. 1, har gifvit anledning till många kronologiska misstag 

 och många lärda tvister, men är i sjelfva verket, när den 

 förstås rätt, en dyrbar stödjepunkt för våra kronologiska be- 

 räkningar angående Kristi födelse och död. Ty om tiden 

 för Johannes döparens uppträdande kan noga bestämmas, så 

 kan man med all trygghet räkna derifrån såväl framåt som 

 tillbaka; och den blir verkligen fullt bestämd genom två af 

 Lucae uppgifter i sagda vers. Der säges nemligen att Jo- 

 hannes uppträdde i kejsar Tiberii femtonde regeringsår. Om 

 nu Tiberii regering räknas ifrån Augusti död 767, uppstår 

 deraf en kronologisk villervalla som omöjligen kan redas. 

 Men det är nogsamt bekant att Tiberius några år förut på 

 Augusti anmodan utnämndes af Romerska senaten till Au- 

 gusti medregent (collega imperii), särdeles i provinsernas 

 förvaltning. Detta skedde förnämligast med anledning af 

 det svåra nederlag de Romerska legionerna under Quintilii 

 Vari befäl hade lidit i Teutoburger-skogen år 762, hvilket i 

 hög grad hade uppskrämt den åldrige kejsaren. Tiberius, 

 såsom adopterad son och skicklig fältherre, skulle med en 

 ånyo samlad stark krigshär begifva sig till Germanien, för 

 att återställa Roms hotade välde; han aftågade äfven, men 

 för att rätt lyckligt kunna lösa sin uppgift — ty läget var 

 farligt, emedan många Germaniska stammar hade förenat sig 

 — ansågs han behöfva förökad makt och rätt att handla på 

 eget bevåg, såsom medregent. Tacitus (Annales cap. 3) sä- 

 ger om Tiberius: „filius, collega imperii, consors tribuniciae 

 potestatis adsumitur, omnisque per exercitus ostentatur." Vel- 

 lejus Paterculus (II: 121): „Tiberius, cum res Galliarum mol- 

 lisset et senatus populusque Romanus, postulante patre eius, 

 ut aequum ei jus in omnibus provinciis exercitibusque esset 

 quam erat ipsi, decreto complexus esset, in urhem reversus, 

 jam pridem debitum sed continuatione bellorum dilatum ex 

 Pannoniis Dalmatisque egit triumphum." Suetonius (Tiberius 

 20): „A Germania in urbem post biennium regressus, trium- 

 phum, quem distulerat, egit." (Tib. 21) Lege per consules 



