151 



exegeter dermed förstå Purira-festen, som inföll en månad 

 tidigare. Frälsarens uteblifvande från den tredje påsken 781 

 motiveras dels af den honom omgifvaude stora folkmängden, 

 dels af Johannes döparens halshuggning några månader der- 

 förinnan, hvilken händelse tydligen förökade Judarnes för- 

 följelselust. Med denna helt naturliga kronologiska indel- 

 ning af Frälsarens verksamhetstid är dödsåret noga bestämdt, 

 så vida utgångspunkten är säker. Denna tid (782) var för 

 Romerska riket och isynnerhet för staden Rom ganska be- 

 dröllig. Tiberius vistades då på Capri och rasade som ett 

 vilddjur mot sina undersåter. Grymma afrättningar hörde 

 till ordningen för dagen, en stum förtviflan rådde i Rom, 

 ty ingen kände sig säker för en plötslig blodsdom från den 

 misstänksamma tyrannen. Detta förklarar äfven Pilati rädsla, 

 så snart Judarne nämnde kejsaren; han ville hellre fälla en 

 orätt dom, än utsätta sig för den ögonskenliga faran att 

 bli anklagad inför en så blodtörstig herrskare som Tiberius. 



7. Kyrkofädernas uppgift om dödsåret. 



Med allt skäl kunde man på förhand förmoda, att nå- 

 gon gammal tradition om tiden för en så vigtig händelse som 

 Kristi lidande och död, skulle hafva bibehållit sig och blif- 

 vit antecknad i kyrkofädernas talrika skrifter. En sådan 

 har också verkligen funnits, men råkade delvis i glömska 

 genom kyrkohistorikern Eusebii stora anseende; han åter 

 vågade synbarligen icke lita på traditionen (som han troli- 

 gen kände), utan räknade ungefär 4 år efter Johannes döpa- 

 rens uppträdande i Tiberii 15:e år — enligt den missför- 

 stådda uppgiften hos Lukas — och ansåg derföre Kristus 

 hafva lidit döden i Tiberii 19:e regeringsår, räknade från 

 Augusti död, således år 785. Ehuru denna Eusebii uppgift 

 berodde blott på en beräkning med oriktig utgångspunkt och 

 således icke har någon historisk vigt, förvillade den dock 

 många forskare ända till senare tider. Men många andra 

 ansedda kyrkofäder höUo sig troget till traditionen, och satte 

 Krisii död i Tiberii femtonde regeringsår (ifrån Augusti död 

 räknadt), med det vigtiga tillägg att Rubellius Geminus och 



