152 



Fufius Geminus då voro konsuler. Båda uppgifterna hän- 

 visa till år 782. Bland dessa kyrkofäder nämnas: Tertullia- 

 nus, Augustinus, Prosperus (i Chronicon), Lactantius, Sul- 

 picius Severus, Victorius, Clemens Alexandrinus, Julius Afri- 

 canus; de två sistnämnda omtala dock icke Geminorum con- 

 sulat. Upplysande i detta afseende äro uttrycken i Prosperi 

 Chronicon: Quidam ferunt anno XVIII Tiberii Jesum Chris- 

 tum passum, et argumentum ejus rei ex evangelio assumunt 

 Johannis, in quo post XV Tiberii Caesaris annum trienuio 

 Dominus praedicasse intelligatur. Sed quia usitatior traditio 

 habet, Dominum nostrum XV anno Tiberii Caesaris duobus 

 Geminis consulibus crucifixum, nos, sine praejudicio alterius 

 opinionis, successionem sequentium consulum a supradictis 

 consulibus ordiemur juxta hane traditionem." Tertullianus 

 (adv. Judaeos cap. 8) uppgifver äfven dagen, ehuru visserli- 

 gen oriktigt: „Tiberii XV:o anno imperii passus est Christus, 

 annos habens quasi XXX cum pateretur. — Quae passio hu- 

 jus exterminii inträ tempora LXX hebdomadarum perfecta 

 est sub Tiberio Caesare, coss. Rubellio Gemino et Fufio Ge- 

 mino, mense martio, temporibus paschae, die VIII calenda- 

 rum aprilium, die prima azymorum, quo agnum ut occiderent 

 ad vesperam, a Moyse fuerat praeceptum." Med honom in- 

 stämde äfven Augustinus (de civitate Dei, cap. 18): „Mor- 

 tuus est Christus duobus Geminis consulibus, octavo calendas 

 aprilis." Att dessa ansedda författare vidhöllo sin uppgift 

 om Tiberii femtonde år, ehuru den tycktes strida emot Lu- 

 cae Evang. cap. 3, som de ganska väl kände, ger så myc- 

 ket mera vigt åt deras utsago, emedan det bevisar att de, 

 hvad året beträffar, stödde sig på en bestämd kyrklig tra- 

 dition. Dagen var förmodligen i traditionen icke annorlunda 

 betecknad, än som den 14 nisan, påskaftonen, hvarföre de 

 med oriktig påskbestämning lätt kunde misstaga sig. Ter- 

 tullianus följde tydligen den oriktiga Seleucidiska kalendern, 

 enligt hvilken Judarnes påsk det året skulle hafva inträffat 

 thorsdagen den 24 mars, men framsköt den en dag, till den 

 25 mars, emedan han visste att det måste vara en fredag. 

 Märkvärdigt är ock hvad Tischendorf, i uppsatsen ,,När 



