Rejser.og botaniske Undersøgelser i @st-Gronland. 47 
begribeligt. Dokoda saa en Gang et koloreret Billede af Zaren af 
Rusland i Kroningsdragt; det vakte hans Opmærksomhed, og han 
fik en Beskrivelse af Zarens Magt og Vælde, hvortil han efter nogen 
Betænkning bemærkede: ,Jeg kan da forstaa, at han er meget dyg- 
tig til at fange Hvidfisk og Narhvaler“, hvad jeg maatte benægte. 
Imidlertid havde Beretningen gjort dybt Indtryk paa ham, og 3 Aar 
efter, da han havde sejlet en Tid med Motorbaaden og faaet et 
stærkt Indtryk af dens Kraft, kom det frem. Dét hændte nemlig en 
Dag paa Sommerrejsen, at jeg maatte tage Baaden paa Land for at 
efterse Skruen; da det kun var Agterenden, der skulde trækkes lidt 
op, tog jeg Skrabelinen, som var et 2 cm tykt Hampetov, lagde det 
dobbelt og halede op; men det sprang og slog Dokoda alvorligt 
over Benene. I to Dage studerede han med usædvanlig Iver Moto- 
ren, som pludselig var kommen til at staa i et helt-nyt Lys for 
ham ved den uventede Kraft, den udviklede, og kom saa og spurgte: 
Hvorledes laver man en Motor? Det lykkedes mig at gøre ham 
begribeligt, at det var Fællesarbejde af mange Mennesker; dette til- 
fredsstillede ham imidlertid ikke; han ønskede at vide, hvordan 
man havde opfundet den, og om de Mænd, der udførte Arbejdet, 
fik mange Penge for det. Da han havde faaet at vide, at Haan- 
dens Arbejder ikke tjente saa meget, men at det aandelige Arbejde 
honoreredes bedre, spurgte han: “Sig mig du, er han, som udtænker 
saadan en Motor, en Копде?“ — Motorbaaden gav mig Anledning til 
en anden lagttagelse. Naar jeg lagde til Land ved beboet Sted, 
flokkedes Kvinder og Børn om Agterenden og betragtede Skruen 
(Sarpia, 9: dens Hale), medens Fangerne efter at have givet en 
Haandsrækning ved Landingen kom ombord og undersøgte Motoren 
med stor Sindighed, medens de lyttede til Dokodas Forklaring om 
Bensinen, „der er ligesom Krudt", og til Slut kom Enderne af 
Skrabelinen, som jeg havde ladet ham beholde, da jeg splejsede 
Tovet, frem og vakte Forundring. 
December. 
I Lierne er Espalierene og Alchimilla vulgaris Voksesteder dæk- 
kede af mere end 1 m høj Sne, som ligger fast for Vinteren; der- 
imod er Pilekrattene med Skyggeformer af Draba, Cerastium alpinum, 
Arabis og Pyrola samt Gr&slien kun beskyttede af еп 2—3 cm tyk, 
fast Skorpe af Is og derunder en 10—13 cm løs Sne, bestaaende af 
heksagonale Plader af 4—5 mm Diameter og 1mm Tykkelse. Foden 
gaar let igennem Skorpen; men mod Vind og Udterring beskytter 
den godt. Paa fladere Steder og paa Tuerne stak Pilebuskene 
10—15 cm op over Snelaget; enkelte af disse Grene var indtil 7 Aar 
gamle og bar Rakler med megen Frould, men kun 1—3 Fro i hver 
