Rejser og botaniske Undersøgelser i Ost-Gronland. 49 
fra 15. Jan. til 20. Febr. gik. det gennem 50 Lag og i Slutningen af 
Februar gennem 60. 
Den 17. Januar mærkedes kraftige Jordskælv Kl. 2, 2% og 2%. 
Det sidste var det stærkeste; Gulvet i Huset dirrede i Retning Øst— 
Vest, og Glas og Porcelæn klirrede stærkt, samtidig hørtes en voldsom 
buldrende, rullende Larm. Paa Skrænter, hvor Sneen var blæst sam- 
men i stejle Faner, havde der dannet sig ca. 2 m lange og 1—2 cm 
brede Revner, der løb i Retningen Nord—Syd. En lignende Række 
Stød mærkedes den 18. Febr. Kl. 12, 2% og 3 Fm. samt Kl. 818 og 
10 Em. Bulderet var saa stærkt, at vi vaagnede ved det; Sengene 
gyngede stærkt, Huset knagede i alle Sammenføjninger, og Glas og 
Porcelæn klirrede. Atter den 20. Febr. Kl. 8% Em. føltes og hørtes 
et nyt Stød, ledsaget af langtrumlende Lyd og heftig Dirren i Huset. 
Dette Stød mærkedes stærkt i de Indfødtes Jordhuse og forskrækkede 
dem alvorligt. Endnu mærkedes den 6. Marts Kl. 5 Em. og den 
15. Marts Kl. 9°° Em. svage Rystelser uden Гаги, og 22. April Kl. 930 
Em. et stærkt Stød, ledsaget af en kraftig rullende Torden, der tabte 
sig i svagere rullende Toner. Disse Jordrystelser var jeg i Begyndel- 
sen tilbøjelig til at tilskrive Fjældskred, idet jeg var paavirket af de 
Danske ved Kolonien i denne Retning. Senere kom jeg imidlertid 
til at overvære et Par store Fjældskred og mærkede ikke tilsvarende 
Rystelser; jeg er derfor kommen til den Anskuelse, at de maa hen- 
regnes til tektoniske Jordskælv, hvilket ej heller er urimeligt i denne 
af Spalter og Eruptivgange gennemsatte Egn. Efter Hjemkomsten i 
1902 søgte jeg oplyst, om der til samme Tider var følt Rystelser paa 
Island. Det var jo muligt, at disse kunde have forplantet sig over 
Danmarksstrædet; men intet saadant var mærket. De skyldes da 
sikkert Forskydninger i Grønlands Klippebund. Jordskælv er ikke 
sjældne i Angmagsalik. De fleste mærkes i første Halvdel af Aaret; 
men de er i Reglen ikke saa stærke som de ovennævnte og tiltræk- 
ker sig kun i ringe Grad de Indfødtes Opmærksomhed. 
I disse Maaneder havde Snelaget omtrent antaget den Form, det 
vilde beholde indtil Foraaret, og til dette svarede Vegetationens Ka- 
rakter. I Fjældmarken var Sneen efter Storm blæst bort, saa at Plan- 
terne stod udsatte for Vejrliget, ja mange Steder havde Vinden brudt 
Vegetationsdækket op og eroderet det bort, saa at Bunden bestod 
af grovt Ærtegrus, der efter Vestenstorm gerne var dækket af 
1—2 cm tyk Is. Vegetationen bliver derved indskrænket til de smaa, 
stejle Kanter af ca. 10 cm Højde, som findes i stort Antal i Fjæld- 
marken. Efter Storm var Sneen i Smaalavninger, hvor der var lidt 
Læ, dækket af macererede Blade af Vaccinium; men Frø og Frugter 
iagttoges ikke i de tagne Prøver. Andre Smaalavninger i Sneen 
RTE. | 4 
