Rejser og botaniske Undersøgelser 1 Ost-Grenland. 69 
Staaltrosse til Stopper paa den, for at den ikke skulde tage Raus. 
Da den først kom ned paa Isen, gled den let nok, som den skulde, og 
den blev rettet op og stillet paa Strøer, for at den ikke skulde fryse (tø) 
fast, og endelig solidt fortøjet. Her stod den til den 16. Juni, da Isen 
var skilt saa vidt, at jeg kunde føre den mellem Blokkene hen til dens 
sædvanlige Ankerplads. Endnu var Havnen og Tasiusak spærret af 
mør Is med talløse Huller og smaa Vaager, og først den 18. blev det 
meste af Fjorden aaben, saa vi kunde gennembryde det Bælte, der 
lukkede Havnen. 
B. Sommerrejsen i 1902. 
Den 18. Juni Kl. 12° Em. lob vi ud af Havnen og efter 1 Times 
Årbejde var vi komne gennem den møre Is ud i aabent Vand, som 
ganske vist var rigelig opfyldt med Skodser, der nødte os til mange 
Omveje, men kun af og til virkelig spærrede os Vejen, saa at vi maatte 
presse os igennem. Værre var det, at vi straks uden for Tasiusak 
fik Taage og maatte sejle paa Kompasset. Det klarede dog op i 
Angmagsalik-Fjord, men her maatte vi helt ind under Land, da 
mægtige Skodser syntes at fylde hele Fjorden Nord for Ikerasarsuak. 
Strækningen herfra til Ikerasausak var kun farbar i det smalle Løb 
mellem de grundstødte Skodser og Land; der var paa sine Steder 
saa smalt, at vi kun kom igennem ved at hugge Iskanten af, skønt 
Baadens anden Side skrabede mod Klipperne. I den indre Angmag- 
salik-Fjord var der imidlertid aabent Vand, og Kl. 11 om Aftenen 
ankrede vi i den inderste af de smaa Vige paa Kingak Angmagsivik 
(Angmagsæt-Halvø). 
Ved Stedet staar endnu 13 Telte, Et Par Baade er rejste med 
fuld Last, og Fangsten nærmer sig sin Slutning. Endnu fiskes der 
dog, og Angmagsæt (Mallotus villosus) staar i tætte Stimer i Fjæren 
for at gyde. I en Bræmme paa 2—3 m Bredde er Vandet i en uaf- 
brudt kogende Bevægelse, uafladelig ses de blinkende Smaafisk halvt 
over Vandet, Vandfladen blinker og glitrer i Sollyset. Uden for Fisken 
ligger Konebaadene paa Række med Bredsiden mod Land, hver ,be- 
mandet* med 5—7 Mænd og Kvinder; ned i Vandet gaar Osere og Ket- 
sjere og kommer halvfulde op omtrent ved hvert Strøg, tømmes paa 
Land og stryger atter igennem Vandskorpen, Baadene krænger med Ræ- 
lingen til Vandet, som undertiden gaar ind; men ingen har Tid til at 
tænke derpaa, ikke engang Kvinderne skriger, naar deres Skindtøj faar 
rigelig Væde, bare fiske, stryge, øse, saa længe Armene orker. Paa 
Land indenfor gaar Resten af Husstanden, ældre Folk og mindreaarige 
