78 Car. KRUUSE 
Nedskriden. Den sidstnævnte optræder med baade sterile og fertile 
Skud fra de ca. 10 cm dybt liggende Rhizomer. Ved Foden af disse 
Skrænter er Sandet paa Strandbreden blæst sammen til lave, flade 
Driver, der er tæt bevoksede med Juncus arcticus, Calamagro- 
stis neglecta og Carex rigida. Disse Klitter viser ikke nogen bestemt . 
Vindretning, men er aflejrede af smaa, skypumpeagtige Hvirvelvinde, 
som dannes i den vindstille Periode om Middagen (10 Fm.—2 Em.). 
Hvirvlerne dannes ved den store Temperaturforskel, der er paa El- 
venes og Søens Vand (0°--2°) og Jordbunden nær omkring (50°—55°), 
hvorved Luften over Jorden opvarmes til 20°—-22°, medens den over 
Vandet kun er 4°. De optræder temmelig pludselig, er 10—20 m i 
Diameter og hvirvler Sand og Støv op i ca. 50 m Højde for at opløse 
sig lige saa pludselig og udgyde et Styrtebad af Sand over Jorden. . 
Den vindstille Tid danner Grænsen mellem Landvinden, som blæser 
om Natten og Morgenen med stor Kraft i den smalle Dal, og Søvin- 
den,' som blæser om Eftermiddagen og lægger sig hen ad Aften. 
Landvinden er den stærkeste — vi maatte vende Teltets Kor ind mod 
Dalbunden, for at det ikke skulde blæse op for os — og den mærkes 
højt til Fjælds. Søvinden blæser kun i Dalbunden op til 3—400 m . 
Højde; her er der et vindstille Luftlag paa 50—100 m Tykkelse, og 
ovenfor blæser saa atter selv om Eftermiddagen en Landvind eller 
rettere en Bjærgvind, idet den ikke absolut følger Fjorddalens Ret- 
ning, men kommer ned over Fjældsiderne i Pust. Den er ikke nær 
saa kraftig som Nattelandvinden og maa nærmest betegnes som let 
Brise 
Elvkeglerne, som vifteformigt strækker sig ud fra Bræelvenes 
Klefter 1 Bjærgfoden, er næsten blottede for Vegetation. De bestaar 
af Sten paa 5—25 cm Diameter, som er stærkt vandslidte af Elvene 
og stadig omlejres, saa at der ikke bliver Ro for Vegetationen til at 
fæste Bo i det sparsomme Sand og Grus, der fylder Mellemrum- 
mene. Heldningen er temmelig ringe, 2—5° paa de fleste. En en- 
kelt, den midterste, som dannes af en stor Elv, der i en dyb og 
stejl Kloft kommer ned fra Højdalen i Kilikitak-Fjeld og udmun- 
der i Søen, er stejlere, 7—10°, og dækket med større Blokke af 
indtil 80 cm i Tværmaal, og bærer i Læ af disse, som beskytter 
mod Omlejring, en Vegetation af Chamenerium, Salix arctica og Oxyria 
digyna. 
Lersletten uden for Elvkeglerne er over Hgjvandsmærket paa de 
torre Steder dekket af en Calamagrostis neglecta-Glyceria Borreri-Gres- 
mark, paa de vaade af et Eriophorum Scheuchzeri-Kær med et Bund- 
dække af Anthelia julacea, Cephalozia bicuspidata v. cavifolia og Jun- 
germannia alpestris f. amfigastriata. Hvor Smaabække slynger sig ud 
over Sletten og stadig skifter Lob, er Overfladen dannet af smaa 
