100 Cur. KRUUSE 
Tasiusak og oplægge vore Samlinger samt undersøge Vegetationens Ud- 
vikling, og næste Dag (°/7 Kl. 8° Fm.) afsejlede vi dertil. Vi fik allerede 
i Ikerasarsuak megen, om end ret spredt Is, og da vi kom ud i Ang- - 
magsalik-Fjord, blev Isen tæt, og fra nu af havde vi svært Isarbejde, 
hvorunder det nær var gaaet Dokoda galt, idet et svært Stykke Kalvis 
skred sammen over ham og nær havde knust ham. Vi kom imid- 
lertid godt frem, idet Baaden af sig selv fulgte efter, hvor vi fik 
lavet Vej og selv hjalp godt til ved stadig at presse paa. Det blev 
imidlertid værre og værre. Ud for Amitsuarsik blev Isen saa tæt, 
at vi til Slut hverken kunde komme frem eller tilbage, den slækkede 
imidlertid atter, og kun en enkelt Gang sad Prammen, som vi ikke 
kunde have Opmærksomheden henvendt paa, fast imellem et Par 
Skodser og var ved at knuses; vi fik den dog hugget løs i Tide og 
trukket over Isen til Baaden, som laa beskyttet i en Vig af en stor 
Skodse, men belejret af tre andre. Herfra slap vi ud ved at lade 
Baaden krybe over Isfoden ved Hjælp af Spillet og siden over en 
mindre Skodse. 
Det var strængt Isarbejde; men Baaden viste sig atter meget 
brugbar, og havde jeg haft en Evropæer foruden min Hustru, som 
passede Motoren, var det gaaet langt lettere. Selv en flink og in- 
telligent Indfodt kan ikke i Isen gjøre saa megen Nytte som en is- 
vant Evropæer; han tager saa kejtet paa Værktøjet og kan ikke 
vænne sig til, at en Træbaad kan forceres frem gennem Isen. Han 
er altfor hildet i den Mening, at den som Umiaken maa undgaa 
Isen og om forngdent bæres over. Denne Mening har i ovrigt ogsaa 
alt for lenge været hyldet af de Danske, som har rejst i Gronland. 
Jeg fik intet Øjeblik selv under kritiske Forhold den Tanke, at vi 
vilde have været bedre farne i Umiak eller Robaad end i Motorbaaden, © 
tværtimod; kun ønskede jeg, at jeg havde haft et Par af Kammeraterne 
fra 1898 —99 med, da vi saa langt lettere kunde have klaret Vanske- 
lighederne og rimeligvis undgaaet en Del af dem paa Grund af hur- 
tigere Fremgang. Som det var, kom vi imidlertid gennem Isen 
hjulpne af Donningen, som løb svær mod Land og bragte Skod- 
serne til at vige fra hinanden, saa vi kunde liste igennem og søge 
Le, inden de atter kneb sammen. KI. 10 Eftermiddag var vi i 
Havn i Tasiusak, efter at vi havde udsejlet 35 Sm i Luftlinie eller lige 
saa langt, som vi under lignende Forhold naaede paa vor længste 
Baadrejse 1 1898 i 191/: Time. — 
Ved Stationen fandt vi alt vel. Jeg holdt her først Maskineftersyn 
og rettede Skruebladene, som havde givet sig under de mange Slag, 
de havde uddelt i Isen, og klinkede det knækkede Bord i Stævnen. 
Under vor 3 Ugers Fraværelse havde Vegetationen udviklet sig 
stærkt og var forud for selv saa begunstigede Steder som Kingor- 
