108 Cur. KRUUSE 
skrænten dog nu fuldstændig blottet for Vegetation. Sandet skrider ikke 
og er ret fugtigt; ved Foden af Furen bryder netop en lille Bæk 
frem. Dennes stejle sandede Bredder var lysegrønne af Marchantia 
polymorpha v. alpestris, Bartramia ityphylla, Amblystegium purpura- 
scens, A. stramineum, Philonotis fontana, Pohlia gracilis og Tortula 
latifolia, medens Sandet ner Bækken var dækket af Polytrichum alpi- 
пит, P. sexangulare og Bryum ventricosum. Af Blomsterplanter fand- 
tes kun nogle Tuer af Saxifraga stellaris v. viridis. 
Den 12. Juli, Kl. 7°° Fm., afrejste vi atter for at forsøge at naa 
Sermilik-Fjords Bund. Allerede inden vi kom ud af Tasiusak, blev 
det saa tæt Taage, at vi tabte Landet af Syne; men Isen var heldig- 
vis slek og Taagen saa lay, at Solen skinnede igennem, saa vi kunde 
styre efter den, idet vi lob saa ner til Pynterne af Amitsuarsik og 
Tasiusarsik som mulig for at have sikker Landkending. Ved Nekinuk 
stoppede vi kort, for at Dokoda kunde aflevere Gryn til sit lille mo- 
derlgse Barn, der er i Pleje hos Angikatok. Han synes ikke at 
nære nogen synderlig Keerlighed til det, derimod beklagede han, at 
hans Hunde sultede. Taagen varede, lige til vi ad en betydelig 
Omvej uden om Kernerluarsuit var komne ind i Ikerasarsuak, saa 
blev det klart, Isen mere fremkommelig og Sovinden rejste sig, saa 
at vi allerede 6% naaede Tiningnekelak. mE 
Isforholdene havde bedret sig meget, siden vi var her sidst, idet 
man selv fra Teltpladsen kunde se aabent Vand, og Kalvisen naaede 
nu ud forbi Stedet og havde næsten helt fortrængt Storisen. Set fra 
en Højde lignede Fjorden et hvidt Alpelandskab med Smaasger og 
smalle Floder; den var dog fremkommelig, og Umerinek, som skulde 
folge os, var ved godt Mod. Den næste Dag ('%/7) afgik vi i Taage, 
der imiderlid snart lettede, gennem spredt Is, som dog var ret besvær- : 
lig at finde Vej i, da den paa Grund af sin Hojde forhindrede al 
Udsigt. Vi kom ret hurtigt fremad; men det var meget uhyggeligt 
at sejle i de smalle (ofte ikke 5 m brede) Kanaler mellem 10—15 m 
høje Isvægge, hvorfra der af og til løsnede sig Isstykker ved de Ry- 
stelser, vi frembragte, saa at de faldt ned — heldigvis altid bag ved os. 
Flere Gange kalvede Isfjeldene i vor umiddelbare Nærhed, og en 
Gang væltede eet saa nær bag os, at det fangede Prammen og løftede 
den 2—3 m op over Vandet; men ved forceret Maskine fik vi den 
af og kom bort fra den skummende, brusende, hvide Gigant. En- 
kelte Steder var der store Flader af aabent Vand, og set herfra tog 
Kalvisen sig sjelden skon ud. Men saa gik Vejen atter ind i de 
bugtede Kanaler, hvor den yderste Omhu maatte udvises for ikke 
at torne paa og derved fremkalde en Kalvning. Øen Amagä i det 
Indre af Fjorden var omgivet af et flere km bredt Bælte af smaa, 
klare, kantede Kalvisstykker fra faa cm? til flere m? Størrelse, som 
